Bassza meg!
Tök para, ahogy folyton a sötétben ücsörögsz.
Nem ítélhetlek arra, hogy a pokol bugyraiban élj az örökkévalóságig.
Túlságosan szeretlek.
- Mi van? - Gary Oldman? Drakula?
- Nincs meg? - Nincs.
Hé, el kell mennem a sittre letenni Seanért az óvadékot munka előtt.
De utána találkozóm van a tanácsadóddal.
Mit fog mondani rólad?
Lehet, hogy megkérdezi: „Alice mit érez azután, hogy önt megverték a focimeccsén?”
Hacsak lehet, hogy nem is tud róla.
Jeges zacskót fogott az arcodhoz.
Malik! Bírom azt a fickót.
Gyengéd volt.
Hé, ha akarsz ma este vacsorázni…
Nem érek rá. Tacokedd van.
Igen. A kedvenc homályosan rasszista heti ételünnepem.
Kivel tacózol?
Vettem.
Tudod, ha bármikor akarnál vacsorázni, én itt vagyok.
Én itt leszek,
itt a sarkomban.
Szia!
Szeretlek.
- Legyen szép napod! - Biztos hiperszuper lesz.
- Halljam! - Nem mindenki kibaszott idióta itt.
Ügyes kislány!
- Jó reggelt, Jimmy! - Szevasz, öregem!
Azt csináltam, amit mondtál. Nem gyakoroltam rá nyomást.
Csak úgy lazán meghívtam vacsorázni, és tudod, mit?
Kábé azt mondta, hogy baszódjak meg.
Megejthetnénk ezt a beszélgetést, miután megittam a kávémat?
Nem. Tudom, hogy azt mondtad,
hagyjam, hogy ő jöjjön hozzám, de kezdem elveszíteni a reményt.
Hát, ez érthető.
Már tíz perce próbálsz közeledni hozzá.
Mesteri irónia, Paul.
Nem erőltetheted. Majdnem egy évig nem voltál képben.
Én annyit mondtam neked, hogy ott vagyok, ha készen állsz.
Alice veled fog vacsorázni, amikor készen áll.
Addig pedig csak várj!
Így van ez azokkal, akiket szeretünk.
Azt mondtad, szeretsz.
Nem. Nem, nem mondtam.
Pedig úgy hangzott, hogy igen.
Még nem tudom én is kimondani, de…
Mi ez a szirénázás? Hol vagy?
PASADENAI RENDŐRKAPITÁNYSÁG
Rendben, nézd, Paul, teljesen őszinte leszek veled…
Mostanában tök támogató vagy,
úgyhogy gondoltam, hozok neked fánkot.
Aztán lementem ide a fánkoshoz,
és úgy tűnik, kirabolták a helyet.
Üvegcserép és vér van mindenhol.
Lehet, hogy lekvár. Valószínű.
Mindenesetre, úgy néz ki, ma nincs fánkos napunk, Paul,
de a melóban találkozunk.
Oké. Szia!
Ó, a francba!
Most megkívántam a fánkot.
Kösz, hogy eljöttél.
- Jó reggelt! - Baszd meg!
Hogyhogy nem jöttek az öregeid kiváltani?
Fel se hívtam őket.
Hé, ismersz ügyvédet? Ez a fickó tuti pert varr a nyakamba.
Igen, ismerek egyet.
Seggfej, vagy valami?
- Nem. Nagyon jó fej. - Szuper.
Csak bujkálok előle már egy éve.
Atyaég!
JIMMY MOBIL
Nézd!
- Mit csináljak? - Vedd fel!
- Nem vagyok rá kész. - De.
- Hogy nézek ki? - Istenien, de ez csak hanghívás.
- Atyaég! - Vedd már fel!
Jimmy?
- Halló? - Szia, Brian!
De normális volt!
DIREKT TERÁPIA
Paul nem tudhat erről a szarról.
- Jesszus, de szarul nézel ki, Jimmy! - Igen, tudom.
Sean jól van?
Sean jól van, de a páciensem férjét szétverték.
Micsoda?
- Mi történt veled? - Elestem, haver.
- Hogyan? - Hogyan?
Van ez az új cipőm, és én… Sima a talpa.
Recés talpút kellett volna vennem.
Ezek a sima talpú cipők, ezek miatt pofára esik az ember.
- Szóval a szemedre estél? - Igen.
Nagyon közel jöttél. Oké.
A recétlen cipőd miatt?
Ja. Pont a szememre.
Így: „Hú!”
- Úgy, mint egy rajzfilmben, Paul. - Őrület.
És egyenesen a tálalónak ment.
Neked van tálalód vagy kisasztalod, Paul?
- Van. - Az klassz.
Van tévéd, amin nézheted a teniszmeccseket másokkal?
Mondjuk, egy olyan régi, böhöm, régi, szögletes, ami nagyon nehéz?
Mondjuk, egy Zenith?
Nézzétek, nincsenek mások a házamban! Nem mintha antiszoc lennék.
Én azt mondanám, hogy ez az antiszoc definíciója.
Tudom, hogy ezzel égetni akartok, mert kissé zárkózott vagyok,
de ez csak megszilárdítja az elhatározásomat.
„Kissé zárkózott”?
Évek óta ismerlek. Soha nem voltam a lakásodban, házadban,
semmit sem tudok. Nem ismerem a lányodat.
- Igen, milyen a lányod? - Connecticutban él.
Azta! Szinte látom magam előtt.
Én szeretem a határokat,
a betegeimnek mindig ott vagyok,
de az igencsak rászoruló kollégáimnak nem.
- Ó, a fenébe! - Ne!
- Rád gondolt. - Rád.
- Nem. Nem, nem. - Rád gondolt.
- Ja. - Bocs miatta.
Nekem ott a családom.
Az otthonom a Magány Erődje.
A Magány Erődje címet kéne adni a memoárodnak.
Soha nem fogom elárulni neked a memoárom címét.
- De tüskés ma! - Hát, begurult, mert azt mondtam,
- hogy „memoár”, miközben… - „Mem-oá!”
- „…mem-oá!” - Ettől sokan begurulnak.
Ja! Micsoda bódottá, készen lett a „memoá”!
A nővéremmel megint olyanok vagyunk, mint kamaszkorunkban.
Túl sokat iszunk, sokáig fent vagyunk.
Jesszus! Múlt héten telefonbetyárkodtunk, felhívtuk a régi gimink igazgatóját.
- Kiderült, hogy meghalt, nem volt vicces. - Hogy halt meg?
Megölte a nevelési tanácsadó.
Hűha! Ez aztán a meglepetés.
Miért bujkál előlem?
Elfordítaná a kamerát? Nem látom az egész arcát.
Igen!
Így milyen? Jobb?
Olyan, mintha a széke mozogna, de a kamerája nem.
Ez fura. A székem meg sem moccant.
Biztos valami furcsa optikai illúzió, vagy egy filter.
- Grace, lejárt az időnk. - Mi?
De annyit még mondok, hogy nagyon jól csinálja.
Jövő héten újra beszélünk. Viszlát!
Szóval, a hely úgy tömve van, ahogy még sosem láttam, érti?
Szóval, gondoltam, átslisszolhatok,
de találja ki, ki tett le mindent, hogy megkérdezze, milyen napom van!
Fogadok, hogy tudom, Dan.
- A barista. - Igen!
A kibaszott barista.
- Megint. - Megint.
Miért nem tudja csak simán megfőzni a kurva kávémat?
Abszolúte.
Vagy egyszerűen válaszolhatna a kérdésére.
- Vagyis csak hogy… Mi a véleménye? - Kettő is van. „Bassza” és „meg”.
Minek cseverésszek a fazonnal?
Tudja, talán örömet okoz neki.
Hallani a kibaszott napomról tényleg örömet okozna neki?
Ez totál az én örömforrásom, Dan.
Akarja tudni, mit gondolok?
Azt hiszem, talán ez az egész „Mindenkit utálok” műsor,
ez vezetett ahhoz, hogy elég elszigetelten él.
Nem unja még a magányt?
Mert mondok én magának valamit. Kurva magányos vagyok, Dan.
Tényleg elég magányos vagyok.
Szívás.
Ja!
Az.
Nem inna egy kávét, Dan? Én innék.
- Jó napot! Miben segíthetek? - Stan!
Ő itt Dan. Rímel a nevük.
Ez jó poén?
Ki fogom nyírni, bassza meg!
Csak két americanót kérünk.
Máris. Milyen napjuk van?
Az én napom, nehezen indult be, de már alakul.
Dan?
Nekem jó napom volt, de most elromlott.
Ne is mondja!
Elfogyott a zabtejünk. Mindenki idegbajt kap.
- Bassza meg a zabtej! - Igen.
Köszönöm.
Megcsinálom a rendelésüket.
- Utáltam ezt. - Nem hiszek magának.
Ó, a francba! Rohannom kell.
Az ülésnek vége. Jó mulatást!
Várjon! Azt mondta, maga fizet.
IGAZGATÓSÁG
Üdvözlöm! Elnézést a késésért!
Pácienssel voltam, de itt vagyok.
Elkezdtük maga nélkül.
Nem tudtam, Liz állandóra helyettesíti-e, vagy…
- Nem. Csak az a kettő volt. - Három.
Háromszor? Oké.
Elmegyek. Elmenjek?
Ne! Semmi gond. Minél többen vagyunk, annál jobb.
- Örülök, hogy itt vagyok. - Szép kis monokli!
Úgy értem, a tegnapi nap nyilván húzós volt.
Egyetértek.
Egyébként köszönöm, hogy tartotta a fejemet.
Épp azt meséltem Liznek, hogy Alice lelépett a vitacsoportból.
Úgy érezte, nincs ideje a foci meg minden miatt,
és én… Mondd te!
Én? Jó.
Hát, egyetértek Lizzel.
Most nagyon koncentrál a labdarúgásra.
Az angoltanára, Mr. Alto, azt mondja, hogy már nem túl szociális.
Mr. Alto, mint egy drogkartell téglája.
Én se vagyok oda érte.
Ő a férjem.
- Ó, atyaég! - Szerintem remek fickó.
- Gratulálok! - Alice biztos szétszórt,
- mert Mr. Alto olyan jóképű. - Igen, ez az.
Elkezdte Alice nézni az egyetemeket?
Nem, én kérdeztem, hogy nagy állami suliba akar menni, vagy egy kis…
- Sajnálom. Mondd te! - Igen.
Az anyjával elvittük a keleti partra,
és beleszeretett pár kis bölcsészegyetembe.
Williams, Amherst, Vassar.
Jimmy, megoldod.
- Hagylak, hogy intézd. - Oké.
- Nagyon jó, hogy itt vagy. - Kösz!
Nagyon jó, hogy elmész.
Tudja, hogy Alice felvesz-e jövőre valamilyen emelt tárgyat?
- Liz! - Itt vagyok.
- Köszi. - Igen?
Emelt tárgyak?
Hát igen, imádja a természettudományokat, szóval fizikára gondoltam Ms. Amenddel.
- Igen, pontosan. Ez nagyon tetszik. - Igen!
- Tarthatnánk kupaktanácsot… - Kupaktanácsot.
…és kitaláljuk, hogyan beszéljünk az edzőkkel.
- Igen. - Alice… focizik,
- és aztán áttér a vita… - Áttér a vitacsoportra.
- …ha vége a szezonnak. - Igen.
- Erre visszatérhetünk. - Igen, majd… visszatérünk rá.
Annyira megalázó volt! Mert én értem. Értem.
Liz eszméletlen jó fej volt Alice-szel.
Viszont Alice az én gyerekem, bassza meg!
Hé, bárkinek, aki segít szeretettel és tisztelettel nevelni a gyerekeinket,
hálával tartozunk!
Ez igaz, de valakinek szólnia kell a fehér hölgyikének,
hogy kicsit lépjen hátra.
Meg kell jegyeznem, hogy én is fehér vagyok.
Nagyon fehér vagy.
Oké, te is az vagy, Paul.
Nem. Én tisztes, őszes úr vagyok.
- Ez igaz. - Köszönöm!
Tudod, én akkor ismertem meg Tiával Lizt, mielőtt az utolsó fia elment egyetemre.
- Igazi anyatigris típus. - Ugye?
Frankón. Meg kell mondanod neki, hogy nem ő az anya.
Te vagy az anya.
- Én vagyok az anya. - Több átéléssel!
- Te vagy az anya! - Én vagyok az anya.
- Te vagy az anya. - Te vagy az anya.
- Én vagyok az anya. - Te vagy az anya.
Én vagyok a kibaszott anya!
Ja. Most menj, és mondd a képébe!
Köszönöm! Én vagyok az anya!
- Te vagy az anya. - Mondd meg neki!
Létezik, hogy tényleg megmondja?
Nem.
Az ügyfelemnek eltört az arccsontja, és súlyos érzelmi stressztől szenved.
Ne vesztegessük egymás idejét! Hacsak nem ejti a vádakat…
Mi a faszért tennék ilyet?
Mert van 30 szemtanúm,
akik látták, hogy egyenesen odasétál egy elismert terapeutához,
és minden ok nélkül kegyetlenül megtámadja.
Az ügyfelem csak annyit tett, hogy megakadályozta a terapeutája megölését.
Itt nincs bűncselekmény.
És ha károkról akar beszélni,
a szóban forgó terapeuta hajlandó tanúskodni,
hogy a kliense erőszakos támadása miatt
most rendszeres fejfájástól szenved.
Fáj a fejem, nem tudok koncentrálni,
és én… Hát, közel vagyok hozzá, hogy beszarjak.
Ó, Istenem!
Mi ez… Elkezdődött már a megbeszélés?
Igen, haver. Ez már az.
Minden oké. Jól csinálod.
Tragikus.
Sétálunk.
Igen! Szent szar! Ez hihetetlen volt.
Imádom a bántalmazókat.
- A faszi bántalmazó, ugye? - Igen!
Kinyírtuk őket.
Ugye megmondtam? Nekem minden összejön.
Ezt sokszor mondogatja.
Ez a mantrám. Nekem minden összejön.
Kurvára adtad ezt a szart, ember. Milyen gyakran csinálod?
Soha. Ingatlanügyvéd vagyok.
Életem legnagyobb flesse volt.
Atticus Finch vagyok. Julianna Margulies. Elle Woods!
Csináljunk már valamit!
Menjünk bulizni? Délután kettő van.
- Együnk fagyit? - Ja, baszki!
Skacok, én nem tudok.
- Sose mondasz nemet a fagyira. - Tudom, de vissza kell mennem dolgozni.
- De, Brian, hihetetlen voltál. - Kösz.
Várj! Ma este pickleballozunk.
Te is jössz. Este nyolc. Ugyanott. Gyere!
- Nem tudok. - Ne már, haver! Olyan lenne, mint régen.
Tudom.
Nem legjobb barátok vagytok, vagy mi?
Mit csinált?
Nem tudom.
Mi a faszom az a pickleball?
A legjobban terjedő sportág. Legyen tájékozott!
Talán a fehérek körében.
Hé, nem jössz el velem este? Ne mondj kapásból nemet!
Miért? Mi lesz?
„Piálás a híd alatt.”
Ne csináld! Szó szerint mindenki ott lesz.
Marknak van ízesített piája. Ha egyikünk úgy tesz, mintha dugni akarna vele,
akkor a cseresznyéset megtartja nekünk.
És sokat ihatunk. Én hányni akarok.
Ja, nem.
Esküszöm, hogy jó buli lesz, és táncolunk meg riszálunk,
és akkor csinálhatnánk ilyen tök homályos képeket,
és odaírnám, hogy: „Gyenge képek erős barátságokról.”
Hát nem jó?
Rá tudlak egyáltalán venni? Légyszi!
- Csá! - Jó buli le… Csá, ott tali!
Summer olyan buta!
Hív, hogy menjek egy „Piálás a híd alatt” nevű izére.
Mi az?
Amikor fogják magukat, és elmennek a híd alá inni.
Hát akkor ez nagyon jó elnevezés.
Olyan éretlenül viselkedik mindegyik!
Hát igen, éretlenek. Kamaszok.
Ők nem mentek keresztül azon, amin te.
Hát akkor szerencsések.
Egyelőre.
Senki sem ússza meg ép bőrrel az életet.
Se te, se én, a Mr. Remegő Kéz.
De akkor választás elé kerülsz.
Hagyod, hogy a bánatod megfojtson,
vagy szembenézel vele, és átjössz a túloldalra?
Csak hiányzik anya,
és senki sem érti.
Ismerek valakit, aki igen.
Magas és túl sokat hívogat.
Szép lövés.
Most épp közös vacsorát akar.
Micsoda pöcs!
Nem tudok hirtelen úgy tenni, mintha minden rendben volna köztünk.
Hallottál már a „tettesd, amíg meglesz”-ről?
Játszd el a lánya szerepét kábé… Adj neki egy órát!
Egy órát?
Rájöttem, hogy a terápia bénaság.
Ez nem terápia.
Ezek csak beszélgetések, amikről apádnak nem szabadna tudnia.
Miért nem?
Mert kurva nagy ügyet csinálna belőle.
És meg akarna ölelni, vagy ilyesmi.
Ja, az biztos.
Szóval, mit gondolsz?
Egy vacsora.
Menj el, hozz szendvicset arról a nashville-i csirkés helyről!
És utána elmehetsz a hídhoz,
ítélkezni pár hülye kamasz fölött.
Summer azért akar menni, mert mi lennénk a celebek.
Miért?
Ember, a focimeccs!
Apa pszichopata betege őrült bunyóba kezdett,
és most mindenki csak erről akar beszélgetni.
14.08
Megint ez van?
Megnézte az órát,
és most nem vehet levegőt, amíg nem ugrik a perc.
Oké.
Nézze, tudom, úgy érzi, hogy ez a kényszer…
Ugrott a perc.
Tudom, hogy úgy érzi, ez a kényszer megóvja attól,
hogy rossz történjen, de ez a mágikus gondolkodás.
- Én szeretem a mágiát. - Én is.
Nézze, a világ, az… egy kiszámíthatatlan hely.
De esküszöm, hogy az irodám teljesen biztonságos.
- Szórakozol velem, baszki? - Szia!
Megkértél, ne engedjem sittre a barátodat.
Amit egyébként csodával határos módon megteszek.
Bocs a zavarásért, van egy ügyünk.
És aztán csak úgy elsétálsz?
Hogy a faszba merészeled?
Nem akartam káromkodni.
Csak-csak elragadtak az érzéseim. Én fizetem ezt az ülést.
Neked nem. Neked nem fizetek. Magának viszont tutira. Utalok appon.
Te meg kurvára pickleballozol.
Brian!
Mondtam, hogy ma este nem jó.
Komolyan passzolod az időtöltést a legjobb barátoddal,
hogy a sötétben ülhess a mikulásos bögrédből whiskey-zve?
Ez annyira szomorú! Ez annyira… szomorú!
Szerintem totál bunkó vagy. És jobbat érdemlek. Maga is.
Még egyszer nagyon sajnálom. Szép napot!
Lélegezzen, Wally!
- Meg fog halni. - Mind meghalunk.
- Mit csinálsz? - Köszörülöm a köveimet.
Szóval találtam egy klassz éttermet,
ahol a fűben célbadobósozni lehet, miközben az előételt eszed.
- Akarsz ma este elmenni? - Soha nem akarok.
Mindegy, ma tacokedd van, és átjön Alice.
Ja, persze. A gyerek, aki nem a miénk. Én is meg vagyok hívva?
Meg, de ne gyere el!
- Jó köszörülést! - Köszönöm.
Elnézést! Liz?
Szia!
- Gaby, ugye? - Igen!
Nem láttalak azóta, hogy Tiát…
- Hát, hogy vagy? - Jól.
Én csak erre jártam, hogy bedobjak egy új kosárlabdát Jimmynek és Alice-nek.
Jimmy megint dobálgatni akar vele.
- Klassz. - Nagyon klassz.
- Hát, jó újra látni. - Téged is.
Ó, jesszus! Jut eszembe,
Jimmy mesélte, hogy milyen jó fej vagy Alice-szel.
Örömmel segítek. Alice szuper csaj.
Alice csúcs.
- Én vagyok a keresztanyja. - Tényleg?
Igen, király. Imádom.
Szóval, Jimmy, tudod, igyekszik.
Tudod, tényleg újra ott akar lenni a lányának…
- …ami állati jó, igaz? - Az biztos.
- Mindannyian ezt akarjuk, ugye? - Igen, abszolút.
Ja! Szóval…
…mindannyian kicsit hátraléphetnénk, és hagyhatnánk őket.
Olyasmi, tudod, hogy minél jobban ott vagy, Jimmy annál kevésbé tud.
Hol az új kosárlabda, amit hoztál?
A kocsibejárón.
- Mutasd meg! - Azta!
Neked… komoly bizalmi problémáid vannak.
Mutasd meg a kosárlabdát!
Oké, nekem ne tapsolj!
Nem szeretnék… Elég! Ne tapsolj nekem! Én ehhez már nagy vagyok. Liz!
Be fogok pöcc… Mindjárt bepöccenek. Állj!
Nem akarok veled veszekedni, oké?
Csodálatos voltál,
és biztos vagyok benne, hogy Alice nagyon örül a kibaszott tacokeddnek, oké?
És lehet, hogy a terapeuta beszél belőlem, de talán,
mivel az összes fiad elment, megpróbálod betölteni ezt az űrt.
De, tudod, talán elkezdhetnénk más tevékenységekkel kitölteni.
Oké.
Én csak azért jöttem ki, hogy köszörüljem a nyamvadt köveimet.
- Ki a fasz vagy te? - Próbálok kibaszott barát lenni.
Azt hittem, te vagy a keresztanya. Hol voltál eddig?
Nekem ott a saját dolgom.
De sajnálom! Biztos nagyon nehéz lehet, mert egyikünknek sincs saját dolga.
És nem avatkozom bele túlzottan.
Akkor neked nem gond, ha Alice kilép ebből?
Tudom, mit gondolsz rólam.
Tudod…
Egyszer meghallottam, ahogy a kocsibejárón rólam beszéltetek Tiával,
és te azt mondtad: „Ő annyira anya!”
- Anya vagy. - Nem bóknak szántad.
- Tudod, hogy elbasztad, ugye? - Igen.
Miért hazudtál nekem?
Az igazság olyan rossz volt!
Ez elfogadhatatlan az én praxisomban.
Tudod, ki most a legfontosabb ember az életedben?
- Te. - Nem, te szarházi!
- A lányod. - Ja, arra gondoltam.
- Én a második vagyok. - Oké.
Ne hagyd, hogy a szakmai életed beszivárogjon a magánéletedbe!
Alice-re elég nehéz út vár, és ámokfutásba kezd, ha nem vigyázol.
Most tapasztalatból beszélek.
- Vágom. - Ne hajszold veszélyes dolgokba! Érted?
- Egy bólintás nem elég. Ígérd meg! - Oké.
Jézusom, öregem!
Mondd is ki!
- „Ígérem.” - Ígérem.
- Ez a tiéd? - Nem.
- Húha! - Kösz, Paul.
Hálás vagyok neked. Oké.
Gyerünk! Megint?
Táncra perdülsz?
Nagyra vagy magaddal?
Szia, Graham, magunkra hagynál minket?
- Oké. - Köszönöm.
Mizu?
Nem maradhatsz itt, Sean.
- Ne már! Komolyan? - Figyelmeztettünk.
Azt mondtuk, még egy ilyen, és mehetsz.
- Nem tesz jót Grahamnek. - De nem is kocsmai verekedés volt.
A börtönben éjszakáztál.
Szükséged van pénzre, fiam?
- Nem, nincs szükségem semmire. - Hozhatok neked pénzt.
Nincs szükségem semmire.
- Hola guapa, qué tal? - Hola, Liz! Angolul fogok beszélni.
Hála az égnek, mert franciát tanultam a gimiben, mint egy dilinyós.
- Gyere be! - Figyi, arra gondoltam, ma este
lehet, hogy inkább apával vacsoráznék, ha nem gáz.
Oké. Ez szuper.
- Ez a lehető legjobb. - Remélem, nem okoztam kavarodást.
Nem. Menj, legyél apáddal! Üdvözlöm.
Kösz, hogy ilyen jó arc vagy.
Francba!
Bassza meg!
Te rohadék!
- Szia! - Szia!
- Hova mész? - Szerinted hova?
A dizsibe megyek.
Benyomok.
Nem, pickleballozni megyek Briannel.
- Azok csirkés szendvicsek? - Ja! Tök mindegy.
Nekünk hoztad? Velem akarsz vacsorázni?
Mert, várj, ha igen,
én mondom, így lemondom a pickleballt.
Nem, már mondtam, hogy programom van. Ez az enyém és Lizé.
Ja igen. Hát persze.
No problemo. Csak egy pillanatra megörültem.
Hogy így: „Ez az, csirkés szendvicsezés Alice-szel!”
- Menj! Mulass jól! - Kösz. Ha tutira mondod.
Jesszusom! Tutira. Ja, na szia!
Szia!
RENGETEG PIA VAN ITT A HÍD ALATT! LÉGYSZI, GYERE!
Ó, ez az!
Hé, hívtál két másik pasit!
- Biztosra vetted, hogy jövök? - Nekem minden összejön.
- Utálom, amikor ezt mondod. - Tudok róla.
Oké, kezdjük el! Te velem vagy. Gyere!
Gyere be!
Hihetetlen, hogy kitalálta ezt a hülye játékot, hogy lelépjen tőlem.
Mi a fene az a pickleball?
Csak a leggyorsabban növekvő sportág Amerikában. Nem több.
Mindegy. Nem hiszem el, hogy lerázott.
Hát, mondtad neki, hogy vele akarsz vacsorázni?
Azért szerintem egyértelmű volt. Ott voltam, kaja volt nálam.
…újra, három manőver kettőért.
Ez az!
Ők kicsodák?
Ne körbe nézegess, a meccset figyeld!
Voltál valaha házas?
Na, na!
- Mi? Csak meg akarom né… Oké. - Nem.
Tiéd. Szép!
Pickle, baszod! Bumm!
Szép!
Enyém! Bri! Bri! Fedezz!
Megint az enyém. Az enyém, Brian!
Igen! Ez az!
- A francba! Jól vagy? - Ja, jól vagyok.
Többet nem beszélünk őszintén?
Ma este nem. Szerválj!
Oké.
Ha nem tudsz őszinte lenni, akkor mit csinálunk?
Bassza meg!
Egy évre felszívódtál. Tudni akarom, miért!
Nem tudom, Brian.
De, tudod. Áruld el!
Nem számít.
- Abbahagyhatnánk ezt? - Mondd el!
Magad alatt voltál!
Ott voltam, hogy kihúzzalak a gödörből, de te egyszer csak lekoptattál.
A legjobb barátodat.
- Istenverte fénysugár vagyok. - Igen!
- Az emberi depigyógyszer. - Igen, tudom!
És nem hagytad volna, hogy kibaszott nyomorult legyek.
A gödör aljáig kellett mennem, és te kurvára nem hagytad.
Rohadtul nem vetted le, mi a pálya.
Nem rosszból mondom, de nem jó érzés olyannal lenni,
aki azt mondja: „Nekem minden összejön,” amikor a feleséged meghalt.
Oké?
Meghalt a feleségem.
Soha nem azt mondtam, hogy neked jön össze minden.
Úristen!
Az… Az rám vonatkozik.
Sajnálom.
Mennem kell.
Semmi gond.
- Szeretlek. - Igen, én is téged.
- Viszlát egy év múlva! - Baszódj meg!
Mi a fasz?
Szia, Alice! Semmi baj.
Ő itt Sean. Kell neki egy hely, ahol alhat.
- Sean, ő a lányom, Alice. - Szia, Alice!
A feliratot fordította: Binder Natália