Hé, szexi! Nem bánod, ha lezuhanyozom?
Be fog párásodni tőle a tükröm.
Mi lenne, ha egy kis helyen letörölném a zuhanyzó ajtaját,
és akkor kukkolhatnál?
Töröld le két helyen! Az egyiket a bulizónánál, a másikat az arcodnál.
Aha, oké.
És ez egy nagyszerű ingatlan, de túlvállaltam magam.
Talán veszteséggel kell eladnom. És ez az összes hibatraumámat bedurrantja.
Elnézést, jól van?
Igen. Bevettem a gyógyszereimet, de nem mindig hatnak úgy, mint régen.
Ha zavarja, az ölembe tehetem a kezem.
És letakarom ezzel a takaróval.
De akkor úgy tűnhet, mintha élvezkednék a maga pénzügyi gondjain.
Elnézést, ha ez eltereli a figyelmét!
Köszönöm!
NEUROLÓGIAI SZAKORVOSOK
Maga miért jött?
Parkinson. Maga?
Én csak hajvágásra.
Ennél jobban is nevethetett volna a poénomon.
Bocs! De ma nincs olyan napom.
Jól néz ki. A hangja határozott. Bölcsnek hangzik tőle.
Igen, elég bölcs vagyok.
Egyensúlyérzék?
Nem rossz. Segít ez a hülye torna.
Én naponta háromszor elesek. Már a kaszkadőrmunkán gondolkodom.
- Paul. - Gerry.
Csak enyhe remegés. Ölni tudnék egy ilyen remegésért.
Igen. Hát, nagyon be tudok merevedni.
És a bal oldalam állandóan fáj.
Azt mondtam a barátnőmnek, hogy a szex segít,
de orvos, úgyhogy tudja, hogy csak vetítek.
Micsoda csapás!
Hülyén érzem magam, hogy magának panaszkodom.
Jaj, ne már!
Ugyanazon a szar vonaton ülünk Szopóvárosba.
Hogy van az agya? Hallucinációk?
Nincsenek, hála Istennek.
Az borzasztó.
Elég baj, hogy a test kész, de minden szart látni para.
Nem is tudtam, hogy ez is lesz a Parkinsonnal.
Bár egyszer láttam Halle Berryt a kádban magam mellett.
Máskor meg az anyámat.
Szóval jó és rossz is? Hacsak az anyja nem irtó szexi.
Apa azt mondja, hogy vadmacska az ágyban.
Elég a nyafogásból! Még itt vagyok, bassza meg a Parkinson!
Igen. Oké.
Meggyőződéssel kell mondania.
Gerry, egy perc, és behívom.
Paul, mehetünk?
Bassza meg a Parkinson!
Mi a fasz? Én jöttem előbb.
El kell fogadnom, Jimmy.
Nehéz lesz az életem vége.
És vagy önsajnáló szarházi leszek,
vagy kiélvezhetem az utolsó cseppig, ami megmaradt ebből a csodálatos életből.
Nem élek többet Miérténföldjén.
Nekem bejön Miérténföldje.
Nemrég töltöttem ott pár évet.
Klassz hely.
Mindenesetre van egy új filozófiám. Bassza meg a Parkinson!
Fülbemászó. Bassza meg a Parkinson!
- Bassza meg a Parkinson! - Baszódjon telibe!
Ne baszd telibe a betegségemet, Jimmy!
Majd meglátjuk.
De meg kéne tenned valamit.
Tartsd rajtam a szemed, hogy összezuhanok-e!
És akkor húzz fel!
Tudom, hogy nagy kérés.
Paul!
Én is támaszkodtam rád, nagyon.
Hálás vagyok, hogy van lehetőségem kicsit is viszonozni.
Még mindig nem tudom, miért jelenti ez azt,
hogy egy sportkocsiban kell veled ülnöm, miközben őrült módjára vezetsz.
Jössz, vagy sem? Az, hogy nem vezethetek az utcán,
nem jelenti, hogy nem is tudok.
Paul, Paul!
- Élvezed? - Aha.
Az jó.
Paul, lassíts!
Paul, nekem ez traumás.
A feleségem egy autóban halt meg, Paul.
Ne már! Nyugi!
DIREKT TERÁPIA
Bébi, bocs, elfogyott a tejszín, mert nem volt kedvem venni.
És tegnap este, amikor aludtál…
Lássuk… Hogy is mondjam?
Ordibáltál, mint egy nyafis ribi.
Mi a szitu?
- Tudod… - Mondd! Ne, komolyan!
Mondd, mi van!
Oké.
Tízéves koromban,
tobozzal megdobtam a kertben egy varjút.
És mondanom sem kell, hogy dühös lett.
És minden alkalommal, ahogy mentem a buszmegállóba, lebombázott.
Mindig. Tudtad, hogy a varjak haragtartóak?
Nem. De ez máris az életem legjobb sztorija.
Igen. Szóval visszatérő rémálmom, hogy megtalál és elagyal.
Mi? Azt hiszed, hogy ki fogja vájni a szemeidet?
Valószínűleg csak az egyiket.
Hogy lásd, ahogy vigyorogva megeszi a másikat.
Annyira jó, hogy elmeséltem!
Igazad van. Bocs, kicsim! Szeretlek!
Szeretlek!
- Mi van? - Hogyhogy „mi van”?
Nem hallottad, hogyan mondtad?
De. Normálisan.
Úgy mondtad, mint Morpheus. Még egyszer!
Szeretlek! Hűha!
- Csak lazán, hogy: „Szeretlek!” - Rendben.
Szeretlek!
Csókolj meg!
Ott van Rasszista Pam.
Csinálnom kell valamit, hogy tudja, utálom.
Higgy nekem! Mindenki, akit utálsz, már réges-rég tud róla.
Akkor csinálj valamit te, amiből rájön, hogy te is utálod!
Mégis mit?
Hányszor mondjam még neki, hogy kapja be? Már uncsi.
Mindjárt odaérünk. Találj ki valamit!
Jó reggelt!
Ez volt a legszexibb, amit valaha láttam. Hazaugorjunk egy gyors numerára?
- Még szép! - Rendben.
Gyere, futás!
Kész! Látod, milyen pasisan barkácsolok? Begerjedsz tőle?
Begerjednék, ha jól csinálnád.
Ne már! Nincs annál pasisabb, mint magabiztosan szarul megcsinálni valamit.
Hacsaknem az, ha grilleznék,
és pár kolbászt túlsütnék, párat meg félig nyersen hagynék.
Nagyon köszi, haver!
- Hé, fater! - Igen?
Tettem még pár paprikát abba a zacskóba Grahamnek.
KÖVESSEN MINKET! CAJUN-KOCSI.COM
Vasárnap vacsinál találkozunk.
Hova mész?
Kavar valakivel.
- Az az, amikor… - Tudja, mi az a kavarás.
Jézusom, haver! Negyvenes vagyok.
A nő is.
Mint a jó bor, a korral csak jobb lesz.
Néha hiányzik az, amikor nem beszéltünk.
Elég. Na jó!
Óriási hírem van!
Megtaláltad az utolsó tiszta boxerem?
Mi? Nem. A Wesleyan fociedzője eljön a következő meccsemre,
hogy megnézzen.
- Hűha! Ez is izgalmas. - Igen.
Hé! Bingó! Sorban jönnek a jó hírek.
Most olaszosan vagy?
- Nem. - Pfuj, de!
Túltettem magam rajta.
Connecticutban fogok focizni!
Furcsa, mostanában mindenki olyan boldognak tűnik körülöttem!
Én még mindig a legkisebb dologtól is padlót fogok.
A barátom, Paul elgondolkodtatott.
Cselekvőképes emberek vagyunk.
És talán a boldogság nem is olyan lehetetlen dolog.
Csak amellett kell döntened.
És miért mondod ezt nekem?
Benéztem.
Te vagy a legboldogabb ismerősöm.
Nem kell megpróbálnod inspirálni minden beszélgetésünk alatt.
Miért nem tudjuk simán élvezni a kávét?
Mert a kávé a melóhelyedről szinte gyűlölet-bűncselekmény.
Jogos. Szerinted miért ilyen szomorú a prérifarkash?
Talán, mert „prérifarkash”-nak ejted. Nem brit, de azért…
- Te hogy ejted? - Prérifarkas.
„Prérifarkash.”
- Nem jó. - Oké.
Meg kell kérdeznem.
Boldoggá tesz, hogy egész álló nap megadogatod a wifijelszót
és tejet melegítesz?
Hé, a muffinok elrendezése is teljesen az én szépérzékemre van bízva.
Oké. Régen nem grafikus voltál?
De. A termelői piac logója megvan?
- Aha. - Én terveztem.
Na ne bassz fel!
Látom minden alkalommal, ha a piacra megyek.
Ja, ez a lényege.
Egy adott ponton újra kell kezdened az életed.
Tudom.
Végre jól érzem magam ott, ahol vagyok.
Azt hiszem, nem akarom kockáztatni, hogy elszúrjam.
Igen, értem.
Alice-szel most nagyon jól megvagyunk.
Hamarosan elmegy egyetemre.
Azt akarom, hogy velem éljen, amíg békésen meg nem halok.
Akkor elmehet
elkövetni a hibákat, amiket egy 70-es fiatal nő elkövethet.
De egészségesen hangzik!
Hogy küzdesz meg vele?
Ahogy másnak javaslom. Megjátszom, míg igaz nem lesz.
Támogató leszek.
Próbálok segíteni bejutni a Wesleyanre.
Úgy teszek, mintha nem döglenék bele.
Gól!
EGYETEMI LÁNYFOCI
Gyakorlok, mert tudom, hogy ma rúgni fogsz egyet.
Komolyan ekkora nyomást teszel rám?
Mi? Nem. Egyáltalán nem kell gólt rúgnod.
De. Ha nem rúgok, nekem annyi.
Remélem, bármit is szeretnél,
anélkül történik, hogy úgy éreznéd, hogy muszáj így lennie,
Még mindig nem tudom, hogy legyen az új hajam a meccsen.
Legyen fejpánt? Vagy felkössem a felét? Vagy…
Hé, hé! Nagyon tetszik.
Anyukádnak is ilyen volt, amikor megismertem.
- Várj! Komolyan? - Nem. Nem tudom, miért mondtam.
Tök ideges lettem, hogy izélsz ezzel a „gól, nem gól” dologgal.
De kérnék egy apróságot.
Mehetünk arcfestéssel a mai meccsre?
Azt mondta, hogy nem, Derek.
Ne már!
De a mellkas maradhat, ugye?
Azt mondta, sehol sem lehet festék.
Mik vagyunk mi? Szentfazekak?
Mikor léptem be a döguncsiklubba?
Miért csinálta meg ilyen előre?
Azt mondja, azért, hogy legyen ideje megszáradni.
Hé, elmentem!
- Oké. - Jövök.
Oké. Figyu, én már elképzeltem!
A Wesleyan edzője imád téged.
Elmehetsz álmaid egyetemére New Englandbe.
Iszonyat jól nézek ki garbóban.
Ott vagyok minden fontos meccsen. Szezonnyitó, hazai, szomszédok hétvégéje…
- Szülők hétvégéje. - Meglátjuk.
Jól vagy?
Nem aludtam sokat. Kezdek kicsit ráfeszülni.
Hé, ha idegesnek éreznéd magad a pályán,
szeretném, ha felnéznél a lelátóra, ahol mi vagyunk,
- és merítenél a pozitív energiánkból. - Igen.
- Mi meg rád fogjuk vetíteni. - Oké.
Ilyenek leszünk…
- Apa, mi bajod van? - Úgy nézel ki, mintha lehánynád.
Tudom, hallottam.
Hé, Alice! Nagyon büszkék vagyunk rád.
Még nem is játszottam.
Az mindegy.
Jó reggelt! Én varázsoltam ezt a mosolyt az arcodra?
Bizony te.
Szerintem be kéne fejeznünk.
És ezen a szex előtti beszélgetést érted. Ugye?
Amikor megismerkedtünk, épp csak elváltam,
és valami szexi és szórakoztató dolog kellett.
És akkor megjelenik egy dögös fiatal pasi, aki dr. Sykesnak hív az ágyban.
Kizárt, hogy most tanuljam meg a keresztnevedet.
Ideje, hogy ne bujkáljak tovább a jövő elől.
Oké, ez szívás.
Tényleg úgy akarsz csinálni, mintha neked komoly lenne?
Nem. De…
Hiányozni fog.
Azért nem azt mondtam, hogy most egyből legyen vége.
Akkor rendezünk egy nagy finálét?
Lesz gospelkórus meg… tűzijáték?
De 15 perc múlva indulok dolgozni.
Tíz perc alatt simán lehozom. Jöjjön csak ide, dr. Sykes!
Nem mondod! Tényleg szakított veled?
Aha.
Meglepődtél?
Csak azon, hogy még nem hívott fel engem.
Beszélgettünk róla, és azt mondta, hogy az, hogy velem van,
visszatartja a továbblépéstől.
Megértem, de ettől még idegesítő.
Talán azért idegesítő, mert mélyen belül rájöttél,
hogy neked is tovább kéne lépned.
Tudom, hogy többre vágysz.
Igazi kapcsolatra, saját házra,
egy vitorlásra Connecticutban.
Oké, az utolsó az én álmom.
De a lényeg az, hogy ha nem fejlődsz, akkor nem is élsz.
Nem, ma reggel éltem.
Kétszer.
Ezt feljegyzem.
A páciens továbbra is dicsekszik, annak ellenére, hogy kidobták.
Hiányzik a jegyzetfüzet.
Nekem is, kölyök.
A kézírásom túl reszketeg lett.
Tanítottam neked a Mezőről?
Ez megint a csiri-biri spirituális baromságod?
Az élet párbeszéd az univerzummal.
És kezdődik.
A Mező egy olyan intelligens energiaerő, ami tudja, ki is vagy valójában.
És folyamatosan megmutatja, hogy min kell a leginkább dolgoznod.
Újra és újra, amíg el nem kezded csinálni.
Bakker!
Tényleg úgy hangzik, mintha nagyon hasznos lenne,
ha valódi lenne.
Miért mosolyogsz?
Mert arra gondolok, mennyire fogom élvezni,
amikor rájössz, hogy tényleg van Mező.
És amikor ez megtörténik,
nem is kell elmondanod, hogy igazam volt.
Csak, nem is tudom,
emeld felém imára a kezed,
mintha valami isten lennék!
Mit szólnál, ha dobnék egy szexi kacsintást?
Szerinted ez szexi?
Oké. Lássuk, te hogy tolod!
Na jó! Ez megvenne.
Nem tudnál ellenállni.
Nagyon megterhelő átalakítani a vendégfürdőt az emeleten.
És hálás vagyok, hogy a férjem szabad kezet ad az anyagi ráfordításban.
De minden alkalommal, amikor megpróbálom előadni a kreatív ötleteimet,
oda sem figyel.
A bátor nőket elhallgattatják, Kathy.
Maga, Rosa Parks, a Pussy Riot…
Tudom, nem kellett volna ezt mondanom.
De a problémája olyan triviálisnak tűnt! Nem tudtam koncentrálni.
Jaj, én is elbambulok néha.
Van egy páciensem, Gregory.
Spidernek hívatja magát.
Menő beceneve van, tetőtől talpig szét van tetoválva.
Mindig menő csizmában van.
És olyan kibaszott unalmas pasi…
CSAK ALKALMAZOTTAK
Helló, korán jöttem?
Gregory?
Üdv, öregem! Mi újság?
- Mi most megyünk. - Aha, menjetek!
Valahányszor kételkedem magamban, mint pszichológus,
csinál valami olyan hülyeséget, hogy attól jobban érzem magam.
Ezért tartom itt.
Igen. Tudod, mindenki, akit mostanában kezelek,
látszólag csomó jelentéktelen szarral küzd.
Tudom, a szenvedés az szenvedés.
És hálás vagyok, hogy abból élünk, amit csinálunk.
De…
Nem tudom. A sztori a húgommal, az apám bipoláris zavara…
Azért kezdtem ebbe, mert segíteni akartam másoknak a valódi traumáikkal.
Néha úgy érzem, nem azt csinálom, amit kellene.
Érthető ez valamennyire?
Az első állásom a Bellevue-ben volt.
Öngyilkossági gondolatok, személyiségzavarok, skizofrénia, minden.
Milyen volt?
A legrosszabb munkám volt életemben.
- Tényleg? - És egyben a legjobb is.
Te ott baromi jó lennél.
Kösz, Paul!
Orvosként
- és páciensként is. - Maradj már!
Oké. Gondolkodtam a babaszoba színvilágán.
A függönyhöz két mintát hoztam, amikből választhatsz.
- Mondd meg neki az igazat! - Egy mintát hoztam.
- Oké. - De izgatottan várom
- a véleményedet. - Az igazat!
Nem érdekel, mit gondolsz, és tapétát is választottam.
Oké. Tudod, az van, hogy Ava holnap meglátogat minket.
Talán van pár jó ötlete a dekorációhoz.
Tudod, Derek bátyja gyertyákat evett.
Mi?
Azt hittem, jelentéktelen hülyeségekről beszélgetünk.
Oké. Akkor mutasd a baba tapétáját!
Még nem. A legfontosabb ember nincs itt.
Bunkóság! Mondtam, hogy Charlie nem tudott jönni.
- Kit érdekel Charlie? - Mizu, ribancok?
- Szia! - Helló!
Most már kezdhetjük.
Szóval, mit gondolsz?
Olyan békés…
Ne zavard meg Gabyt!
Nem zavarhatom a gondolkodásban?
- Brian, kérlek! Basszus! - Oké. Rendben, bocsánat!
Liz, imádom.
Olyan békés!
Ráadásul, ha lusta vagy, és nem akarod sétálni vinni,
akkor elég annyit mondanod: „Nézz az égre, kisbaba!” „Kijöttünk.”
A babák buták.
El tudod hinni, hogy szerinte dönthet a gyerekemről?
Tudtad, mibe keveredsz, amikor alkalmaztad Nanny Mc-Lizt.
Világosan közöltem, hogy egy súlyos kontrollmániással lesz dolgod.
Borzasztó vagyok.
Csak… Ezt kint kell felvennem.
Szióka!
Ez meg mi volt?
Nem tudom.
Az elmúlt pár napban csomó titkos telefonja volt.
Baromi fura.
Általában ki szokta hangosítani,
és mindenkinek köszönnie kell annak, akivel beszél.
Kikészülök ettől.
Nyilvánvalóan bosszúmegcsalás.
- Mi? - Igen, az egyéves szabály.
Ennyi ideg következmények nélkül visszaadhatja, amit csináltál.
Liz?
Basszus! Most belerúgtál.
- Liz, csak vicceltem. Vicc volt. - Hé! Ébresztő, csajszi! Ébresztő!
Hé, hé! Gyerünk! Focimeccsre kell mennünk!
- Igen. Indulás! Indulás! - Indulás! Indulás!
- Nyomjuk! Nyomjuk! - Indulás! Indulás!
- Indulás! - Indulás!
Mi baja?
Kiborult, mert azt hiszi, hogy Derek megcsalja.
Az egyéves szabály?
Van ilyen.
Öcsém, ez igaz?
Aha.
- Nyomás! Bezsongunk? - Igen!
Én be vagyok zsongva. Te is?
- Milyen foci? - Bezsongtam!
- Bezsongtál! - Várjatok meg, várjatok!
Korán jöttünk, vagy mindenki annyira utálja a focit, mint én?
Figyu! Tudok valamit, amivel jobban megy az idő.
Megmutattam Briannek az új végrendeletedet.
És azt mondta, hogy bonyolultabb egymás kedvezményezettjeivé válnunk,
mint gondolnánk.
Azt a meghatalmazást is rendbe kell tennünk.
Amikor eljön az idő, hogy lekapcsoljanak a gépekről,
Meg biztos be fog tojni. Szóval…
- számítok rád, csajszi. - Alig várom!
- Mit vársz? - Amikor ki kell nyírnom Pault.
Szupi! Utána ebédeljünk együtt!
Szent Habakuk!
Nahát, mennyi csodás ember!
Köszönöm, hogy eljöttetek! Csak annyit szeretnék mondani…
- Nem kell mindig nagy beszédet tartani. - Most kell.
Még most is úgy érzem, hogy ez jó lecke neked.
Nagyon sokat jelent, hogy mindannyian eljöttetek.
Nem biztos, hogy Alice ilyen erős fiatal nő lenne, ha ti nem lennétek.
Dehogy lenne!
- Mi csináltuk a nagyját. - Te meg semmit.
Mi a fasz? Most próbálom megköszönni.
Remek beszéd volt, Jimbo. Ülj le!
Haver! Hallom, Alice-nek új haja van, úgyhogy mutasd meg, hogy melyik ő!
Simán.
- Szeretlek! - Sean!
Elmesélted?
Csak Seannak, bébi.
Én is szeretlek, haver.
És mindenki másnak. Bocs, kicsim!
Hé! Gyerünk, Alice! Rajta!
Gyerünk, Alice!
Te nem szurkolsz?
Csak nyújt.
- Úgy nyújt, mint egy vadállat! - Hé!
- Ne hívd vadállatnak! Ne! - Ja. Nőkre ne mondd!
A sportban a vadállat jó dolog.
- Igen? Bocsi! - Bocsi!
Hajrá, Alice!
Várj! Te miért nem vagy a pályán?
Az edző azt mondta, hogy szurkolónak talán jobb lennék.
Ne bassz! Nekem is ezt mondta minden edzőm.
Oké. Gyerünk, Alice!
Oké, oké. Jó lesz! Menj, menj, menj!
Ez az, szuper passz!
Oké. Hé! Az ötlet nagyon jó volt, Alice.
- Szereti, ha pozitív maradok. - Nem vagyok te.
Hé, Lófarok! Ha Alice jó passzt ad, akkor csináld meg! Igen, te!
- Jézusom, Paul! - Paul! Picit halkabban!
Gyerünk, Alice! Gyerünk, csajszi!
- Gyerünk, csajszi! - Ez az! Gyerünk, Alice!
- Gyerünk! Megy ez neked! - Aha. Igen, igen, igen, igen.
Úristen! Szabálytalanság!
- Tovább! - Ne már, spori!
Melyik meccset nézed?
Húzd ki a fejed a seggedből!
Ó, jesszus! Milyen cukik vagyunk!
Gyerünk, édes! Menj, menj, menj!
Jó lesz!
Hé! Te orvos vagy, ugye? Nagyon nehezen tudok koncentrálni.
Nem adok Adderallt.
Hé, ne merj a kislányomhoz érni!
- Szép volt, spori! Kösz, spori! - Aha! Végre!
Csak szép nyugodtam, kicsim!
Várjunk, várjunk! Hé, srácok!
Csináljátok, amit én, oké?
Oké, így.
Gól!
Ez az, csajok!
- Csúcs voltál! - Te is jól játszottál.
Kösz!
Alice, Alice, Alice!
Oké, kezd kínos lenni.
Szia, Alice! Van egy perced?
- Persze. - Ő a Wesleyan edzője?
- Ne bámuljátok! - Leszarom.
Én bámulni fogom.
Alice Laird.
- Nem megyünk? - Paul,
úgy érzem, ez most a lehető legrosszabb viselkedés.
Szóval, ha biztos átruházzátok a meghatalmazásotokat,
akkor a nyugdíjszámlátok frissítését is javaslom,
és bevenném Julie-t a lakásod tulajdonjogába, ami bonyolult folyamat.
Kell hozzá egy közjegyző, egy tanú, és egy hópárduc bajsza.
Mit kell aláírnom, hogy végre befogd a szád?
Hé! Te kértél meg, Morgó.
Ne is törődj vele! Ez az egész csak… Nem is tudom… Olyan bonyolultnak tűnik!
Mi lenne, ha összeházasodnátok?
Az nem oldaná meg a nagyját?
Tudod, nem is mond rosszat.
Melyik kislány nem álmodott arról, hogy megházasodik,
hogy kevesebb űrlapot kelljen kitöltenie?
Igen, az megoldaná.
Te most megkérted a nevemben a barátnőm kezét?
- Paul… - Nem, nem, nem.
Túl édes a pillanat. Ne siettesd!
Bocsi!
Nem lesz semmi baj!
Én azt nem hinném.
- Szia, kicsim! - Szia!
Be kell vallanom valamit.
A tegnapi telefon…
Várj! Tudtam.
Az a nő az, a babzsákdobó-bajnokságodról?
Te azzal a lotyóval zsákolsz?
Nem. Sharon aszexuális.
Ahhoz, hogy ezt tudd, túl sokat kellett beszélgetned vele.
Figyelj, az összes hívás
Matthew-tól jött! Megint kirúgták.
És arra kért, hogy segítsek megmondani neked.
Miért nem mondja el nekem simán ő?
Talán úgy érzi, hogy olykor kicsit kemény vagy vele.
Mint amikor ötévesen megkarcolta a kocsidat,
te meg erre eltörted a csengőt a triciklijén.
- Szemet szemért. - Pontosan.
Úgy gondolhatja, hogy simábban menne, ha előbb megpuhítanálak.
Egyébként a feneked eszméletlen ebben a nadrágban.
Folytasd!
Haza kell költöznie.
- Megint? - Igen!
Mikor fogja ez a kölyök összeszedni magát?
Tudom, édesem, de kínlódik. Mi mást csinálhatnánk?
Mikor akar visszaköltözni?
Körülbelül hat órája.
Szia, anya!
- A feneked eszméletlen ebben… - Te nem beszélhetsz a fenekéről!
Na jó! Gyere ide! Ölelj meg!
Te azért folytathatod!
Micsoda félgömbök!
Jó reggelt!
Nem, nem, nem. Vállald, amit csináltál! Ezt megnézem.
Paul, bocsánat, hogy megkértem a barátnőd kezét.
És készen állok elfogadni a büntetést, amit megfelelőnek tartasz.
Irodai teendőket, hallgatással büntetést,
még a fenekelést is, ha a generációd még mindig így intézi a dolgokat.
Nem vagy bajban.
Ne már! Legyen fenekelés!
Kiderült, hogy a házasságkötés a legtöbb problémánkat megoldja.
Úgyhogy ezen a hétvégén bemegyünk az anyakönyvvezetőhöz.
Amikor megkérdezik, elfogadjuk-e egymást férjnek és feleségnek,
Julie csak annyit fog mondani: „Azt hiszem, igen.”
Én meg azt, hogy: „Miért ne?” Gyerekjáték.
Aha. Sajnálom, Paul!
Én határozottan nemet mondok erre a nem esküvőre.
Oké! Nem vagyok bajban, és ez veszélyesnek tűnik.
Szóval viszek valamit reggelit, és győztesként távozom.
Aú!
Ne csináld! Tudod, hogy szeretlek téged és Julie-t.
Hadd hozzak össze valami kis izét!
Lószart!
Paul, Paul, Paul, miről szól maga a házasságkötés?
Az egész a szülőknek, nagyszülőknek van. Satöbbi.
És a te esetedben mind tök halottak, szóval ez az esküvő igazából,
ha belegondolsz, csak nekem szól.
- Julie sem akar semmit. - Már hívom is.
- Ne csináld! - De igen.
Mindig beszélgetni akar velem.
Szia, Gaby! Minek köszönhetem ezt az örömöt?
Öröm…
Úgy zavarba jöttem, elfelejtettem, mit akartam.
Oké, ne gerjedj be teljesen!
Tudod, mit művelsz velem, kislány.
Én is itt vagyok!
Szóval, mit szólnál,
ha összehoznék egy icipici „nem esküvő” esküvőt?
Pap nem kell, ők irtó parák. Önkiszolgáló borpult.
Öltönyben, estélyiben megjelenni tilos.
És el kell mennünk egy szép ruhát választani,
ami kiemeli a gyönyörű, szoborszerű angyalszárnyakat, amiket karnak hívsz.
Oké. Add át a mobilt Paulnak, légyszi!
Tényleg szoborszerű angyalkarjaid vannak.
Köszönöm! Hogy állítsuk le ezt az egészet?
Szerintem simán nyiffantsuk ki a csajt.
Ne már, Paul! Tudod, hogy mostanában kicsit elveszett vagyok.
Szükségem van erre.
Csak egy lány vagyok, aki egy fiú előtt áll, és azt kéri, vegyen el egy másikat.
Újra mondom: lószart!
- Oké, legyen! - Igen! Úristen, igen!
- A fene egye meg! - Nem fogod megbánni, szexi lány.
- Aha. Szia, szia! - Oké, szia! Szia!
Nem értek ezzel egyet.
Az edző mindjárt itt lesz, de semmi vész.
Tudod, miért? Tudod, miért?
Mert készen állunk, bizony! A ház tiszta.
Széthajigáltam pár focilabdát a hangulat kedvéért.
Aztán megbotlottam egyben. Ezért sántítok. Aztán mindet összeszedtem,
mert nevetséges volt. Mi van a kajával? Megvagyunk?
Ha kajával be lehet kerülni a Wesleyanre, akkor ez a sajttál odarepít.
Tudom, hogy korai,
de máris Connecticutba képzelem magam.
Hogy így: „Milyen a keleti parti Alice?”
Milyen ruhákat hordjak?
Megkérdeztem Lizt, de csak annyit mondott, hogy jól áll neki a garbó.
Ideges vagyok. Mi van, ha olyan leszek, mint az apám?
Furán viselkedsz és szófosásod lesz?
- Pontosan. - Igen.
Ha rosszra fordulna, akkor játszd meg a halottanya-kártyát!
Amikor elmondod, hogy anyukád meghalt, és bármit megadnak neked.
Azt már nem csinálom.
Hogy micsoda?
Két héttel ezelőtt kiszálltál a drámafakton a díszletezésből azzal,
hogy a fa illata a koporsókra emlékeztet.
Bevallom, ez csak nemrég változott.
Valaki rámutatott, hogy talán mankóként használom.
Úgyhogy abbahagytam.
Hűha. Büszke vagyok rád, mert…
Most éppen lazán lop tőlem valaki?
Matthew-t megint kirúgták, ezért hazaköltözött.
- De nincs otthon. - Anya azt mondta, hogy szabad.
Liz!
Sean, Matthew. Matthew, Sean.
Te aztán szereted a sajtot, mi?
Aha.
Ezt rohadtul nem!
Ne csináld már! Itt már nincs kaja.
Folyton csak eszik és eszik. Olyan, mint Pac-Man.
Ez nem az én gondom.
Amikor Tia meghalt, egy évig etettem a gyerekedet.
Azta! Liz megjátszotta a halottanya-kártyánkat?
Méghozzá jól.
Igen, meghalt a feleséged.
Szívás.
Aha. Ideje menned.
Nem.
Beszarok! Az edző.
- Ő az. - Megfulladok.
- Nem kapok levegőt. - Leizzadtam.
Én is.
Én kinyitom. Jimmy, te köszönj el!
Mi? El kell mennem?
Kár. Betanultam egy csomó csodás tényt a fociról.
Tudtad, hogy Pelé volt a Viagra első szóvivője?
Tudtad, hogy ez undorító?
Oké, ha tanácsot szeretnél adni az utolsó pillanatban, akkor tessék!
- Jöhet? - Oké.
Amikor kezet fogtok, a szorításod legyen határozott, de ne túl erős!
Nem számít, mit vesz arról a kibaszott sajttálról,
mondd azt: „Remek választás.”
És a legfontosabb,
hogy légy önmagad!
Te vagy a legjobb.
Helló!
- Üdvözlöm! - James Laird.
Odaadó lányos apa.
Határozott, de nem túl erős. Remek választás.
Maggie Bohan. Igazán lenyűgöző lánya van.
Kösz!
Nem vagyok a biológiai apja.
Az anyja megcsalt Beckhammel.
Mi megyünk is.
Tudom, Sean. Ott voltam, amikor történt.
Hűha! Igaz, amit mondanak, szó szerint ragyogsz.
Köszi! Nagyon fel vagyok fújódva. Attól izzadok le.
Bárhogyan is jutottál idáig, működik.
Szóval, mit gondolsz a babaszobáról?
Semmi baj. Fogd meg a kezem!
Nagyon szépek itt a fények.
És a kiságy tökéletes.
Az egyetlen, amiben nem vagyok biztos, az a tapéta.
Gyerekkoromban mindig azt akartam, hogy Micimackó legyen a falamon,
de anyám csak bibliai alakokat engedett.
Például gyönyörű angyalokat?
Káint, ahogy megöli Ábelt.
Ez borzalmas.
Elég magányos gyerek voltam.
A Micimackó volt az első könyv, amit olvastam,
és volt az a sok barátja, és…
Bocsánat, remélem nem avatkozom bele túlságosan.
- Egyáltalán nem. Dehogy! - Nem, nem.
Semmi baj! Szerintem Micimackó remek ötlet.
Micimackó leszophat!
Liz, ne! Micimackó nem csinál ilyet!
Hát, előbb mézescsuporba kell mártani.
Micimackó imádja a mézet.
Na jó! Ismerd be!
Szenyózol, mert Avának nem tetszett,
és most örökre megharagudtál rá.
Pont, mint egy varjú.
Nem biztos, hogy tetszik, amit hallok.
Oké. Igen, szenyózok. És tudjátok, hogy meg szoktam haragudni.
- És igen, örökre. - Igaz.
De itt a határokról van szó, Brian. Örökbe fogsz fogadni egy kisbabát.
Beszéltél már Avával arról, hogy mekkora szerepet szánsz neki?
Komolyan kérdezed, hogy el van-e rendezve egy ilyen fontos dolog,
mikor ennyire közel van már a szülés?
Persze hogy nincs, Liz!
Mindenki itt van! Leülni!
- Brian, rólad ennyit! - Szuper!
- Szia! - Szia!
Paul, Julie, köszi, hogy eljöttetek!
Miért vagyunk itt?
Hogy meséljek egy kis filmről, amit 2001-ben készítettek,
és amiben Jennifer Lopez egy egész generációt inspirált,
megmutatva nekünk, hogy ha vonzó vagy és aranyszíved van,
a legállatabb esküvőt szervezheted idő híján is,
és meg akarod dugni a menyasszonyt. Éljen Julie!
Na szóval, a következő pár napban én leszek a kibaszott esküvőszervezőtök.
- Ez az! - Te vagy G. Lo!
- Pontosan. - Én nem értem.
Imádom azt a filmet, de miért kell esküvőszervező?
Várj! Imádod azt a filmet?
Hé, figyeljetek, légyszi!
Gyorsan kell haladnunk az esküvővel, oké?
Itt a ház előtt fogjuk tartani,
mert a kedves, gyönyörű Liz kedvesen vállalta, hogy nála lehessen.
A pszichológusomnak bármit.
Egyszer beszéltem veled egy padon.
Nem kérek érte semmit.
Titoktartás. Bocsi!
Paul, Julie, tudom, megbeszéltük, hogy nem akarjuk felfújni,
de annak vége. Oké? A dolgok nőnek, egyre vidámabbak lesznek.
- Lesz étel… - Étel!
- …táncparkett… - Táncparkett!
- …lámpafüzérek a seggünkön is… - Segg!
Tudtam, hogy neked bejön.
- Semmi ilyen nem lesz. - Dehogynem, Paul.
És a te hibád, hogy bevontál, lúzer!
Na mindegy, térjünk rá a kibővített vendéglistára!
Tegnap beszéltem Meggel, és iderepülnek Dave-vel.
- Dave… - Tudom.
Azt mondta, hogy nincs oda érte,
hogy az apja eljegyzéséről tőlem hall, úgyhogy én felhívnám.
Továbbá, mivel kevés időnk van,
és mert konkrétan sírna, ha nem ő lenne,
Jimmy lesz a szertartásvezető.
Igen!
Ezt a kibaszott pofádba! Meg a tiédbe! Meg a tiédbe!
- Erről álmodoztam! - Csüccs le szépen!
Oké, ez csúcs.
Bocs, lehiggadtam.
Állati jó nyitópoénom van.
Nem árulom el, az esküvőre tartogatom.
Jézusom!
Nyugi már, Paul! Annyi a dolgod, hogy eljöjj!
Nem tudom, hogy könnyíthetném meg ennél jobban!
- Oké. - És Jimmy,
miután a gyönyörű nővel eldöntöttük a színvilágot,
el kell vinned Pault nyakkendőt és hozzá illő díszzsebkendőt venni.
Így már két dolgom van.
Igazából, Paul, három dolgod van. Dolgod elmenni a boltba,
dolgod eljönni a saját rohadt esküvődre,
és dolgod jobb pofát vágni az egészhez.
Gyere, királynő! Beszéljük át!
Igazából nyugodtabb vagyok melletted, ha tanúk is vannak.
Szeretnéd, ha nézné valaki? Imádom.
Csak…
Remek volt a múltkori meccs.
A szurkolók nagyon hangosak voltak, különösen az az idősebb úr.
Aha! A mogorva pszichológus-nagypapám.
És az a magas nő a színes ruhákban, ő a hős keresztanyám.
És ott volt még Brian, aki a meleg keresztapám, és Sean.
Újabb emberek.
És a nő, aki megríkatta a kapusunkat, a szomszéd-anyukám.
- Aha. - Remek. Úgy értem, mi…
És előre szólok, nem vállalok felelősséget a tetteikért,
ha nem vesz be a csapatba.
Szerencsés vagy, hogy ilyen nagy és ijesztően hűséges támogatói köröd van.
Igen.
Tényleg az vagyok.
Oké, szóval figyelj!
Az a hírünk, hogy védekező csapat vagyunk.
Ezért szeretnénk több olyan támadójátékost felvenni, mint te.
Szóval, át fogok futni néhány dolgot…
Örülök, hogy találkoztunk!
Én is, Alice. Sajnálom, hogy nem jött össze.
Hé! Nagy hibát követ el.
Szuper csaj!
Nem engem kell meggyőznie. Ő utasított vissza.
Sean, azokat vidd be!
Kösz, hogy itt találkozhatunk.
Segítünk előkészíteni a barátunk hirtelen jött esküvőjét.
Ez nagyon kedves. Hű, még Brian is?
Igen, Stuart, te sunyi kis ribanc!
Tudom, hogyan legyek kedves, csak nem kurválkodok.
Szia, Stuart, Gaby vagyok.
Szia, szerintem már…
Nincs idő dumcsira. Hallom, jól csavarsz szalvétába evőeszközt,
és megy a masni is. Kezdheted!
Lehet, hogy ez az első alkalom, hogy vonzódtam egy nőhöz.
Hála Istennek, hogy itt vagy!
Nem, Liz. Nem rád várt. Csajszi, rád a világítás vár, oké?
Igazából mindenkinek jobb lenne,
ha inkább bent terítenél.
Kint akarok maradni a világítást csinálni.
Nem! Azért akarsz itt maradni, hogy beleszólj.
Megy a kettő.
Nem megy. Velem jössz! Gyere!
Figyu, ezt az Ava-dolgot meg kell oldanotok, most rögtön.
Igaza van a tolakodó barátotoknak.
Bárcsak te mondtad volna ezt!
Azt hiszem, két hete kaptál tőlem egy üzenetet, amiben azt írtam:
„Meg kéne oldani ezt az Ava-dolgot.”
Rá is lehetett volna kérdezni. Odatenni magad. Mit mondasz?
Éppen idegeneknek csomagolok evőeszközt.
De nem nekünk, Stuart.
Nézzétek, ti döntitek el, mik legyenek a paraméterek!
Például létrehozhattok egy olyat, hogy évente rendszeres látogatás van.
Mintha a Mikulás lenne? Azzal nem tudunk versenyezni.
Oké, vagy havonta, mint a kocsirészlet.
Kisebb fenyegetés a törékeny egódra.
Akárhogy is, megvan az az előnye, hogy több a szerető felnőtt a gyermek életében.
Na, ez milyen jó lehetne!
Az, ha szereted a totál káoszt!
Jesszusom!
Visszajöttem. Egy pillanatra nem figyelt rám.
Amikor megszültem Matthew-t, az anyai ösztöneim úgy beindultak,
hogy amikor a nővér bejött, hogy megfürdesse a babát,
nekiestem, mint egy állat. Megharaptam, megízleltem a vérét.
Úristen!
A lényeg az, hogy Avának irtó nehéz lesz elengednie ezt a babát.
És ha kinyitjátok az ajtót, akár csak egy kis résnyire is,
akkor örökre része lesz az életeteknek.
Nincs helyes vagy helytelen módja.
Stuart, te szülő vagy?
- Nem. - Akkor ne legyen ennyi véleményed!
Hallom, te vagy a dadus.
Nagyon szerencsés ez a kisbaba.
Talán azért kerültem ezt, mert félek, ha kimondom, amit igazán akarok,
az önzőnek fog hangzani. És én nagyon nem ilyen vagyok.
- Tudom. - De őszintén szólva,
örömmel küldök neki képet és egy kis beszámolót egyszer egy évben.
De nem akarom, hogy Ava jelen legyen.
Ez a mi családunk.
Szívem, nagyon lelkesnek tűnsz.
Az vagyok.
Csak ketten akarunk lenni.
Hárman.
El kell mondanunk Avának.
- Majd szóljatok, hogy ment! - Jó.
Oké.
Elégedett vagy ezzel?
Nem.
Segíthetek?
Van egy pisztolya?
Oké. Nyugi, Paul!
Üdv, egy nyakkendőt és egy díszzsebkendőt keresünk ebben a színben.
Imádom a díszzsebkendőket!
Olyan, mintha az öltönyöd rákacsintana az emberekre.
Ti meg mit kerestek itt?
Nekünk nagyszerű stílusunk van.
Jimmy meg úgy öltözik, mint Móka Miki.
Bocs, ez szó szerinti idézet Gabytől.
Móka Miki?
- Elpirultam. - Móka Miki megértené.
Egyébként a nagynénémnek egyszer volt egy görbe hétvégéje Móka Mikivel.
Azt mondta, hogy az jó nap volt a Futrinka utcában.
Akkor a Futrinka utca a vaginája volt?
- Az, Paul. - Lehetett volna a feneke.
- Jesszusom! - Az inkább sötét sikátor.
Talán megnézhetnétek a bolt többi részét.
- Aha. Én itt fogom kezdeni. - Aha. Mi csak…
A fenébe!
Segítek.
Bassza meg a Parkinson!
Ja. Bassza meg a Parkinson!
Hé! Van valami, amit szeretnél, ha mondanék, amikor összeadlak titeket?
Mert órákig tudnék beszélni, de azt utálnád.
Ezért azt gondoltam, 10 és 20 perc között maradok.
Egy mondatot kapsz.
És igyekezz, hogy ne legyen túl nyálas!
Akkor talán próbálj ne egy ilyen gyönyörű szerelmi történetben élni!
Jimmy! Amikor megnősülsz, baromira meg foglak kínozni.
Soha többé nem nősülök meg.
A soha hosszú idő, kölyök!
Már megtaláltam a lelki társamat.
Lett egy gyönyörű lányunk. Mi másra vágyhatnék még?
Most, hogy egyetemre megy, sokat gondolkodtam az egyedüllétről.
Remek barátaim vannak, és olyan munkám, amit szeretek.
Jó életem van.
Tudok egy illetőt, aki az élete java részében egyedül volt,
és úgy tűnt, hogy élvezte.
- Ki volt az? - Te, gyökér!
Ja.
Hé! Nem mintha bárki kérdezte volna…
de nem árulnak övet.
- Ami hatalmas vakfolt. - Igen.
Hagyják a földön heverni a pénzt. Igaz?
Az eladó azt is mondta, hogy nincs díszzsebkendőjük
- olyan színben, ami nekünk kell. - Akkor…
De a másik üzletükben van.
Én soha nem szoktam átmenni egy másik üzletbe.
Hihetetlen, hogy elutasított.
Meg fogja bánni!
Ráírhatok Seamusre, az unokatesómra. Majd ő szarrá veri.
Egy DNS-tesztelős cégen keresztül találtam meg, és totál pszichopata.
Azért ezt még gondold át!
Úgy értem, szívás. De mehetek egy közeli egyetemre is.
Mit csinálsz? Beszéltem az edzővel. Te utasítottad el.
Hazudtál nekem?
Nem, neked nem hazudtam. Csak gyakoroltam, mielőtt az apámnak hazudnék.
Akkor megbocsátok. Büszke vagyok rád. Büszke vagyok a hazugságaidra.
Nem értem. Annyira akartad!
Amikor beszéltem vele, eszembe jutott, mennyire mellettem álltok.
Mindig. Talán még nem vagyok kész arra, hogy itt hagyjam ezt. A biztonságérzetet.
Mármint te érted, még mindig a kertben laksz.
Nem a kertben lakom.
Van benne egy kisház.
- Megtennéd, hogy nem köpsz be apának? - Alice, nem tudom.
Sean, ne csináld, meghalt az anyukám!
Bocs, ezt már nem csinálom.
Kérlek!
Na jó. Nem mondok semmit.
Remélem, komolyan gondolod, mert Seamus semmit nem utál jobban, mint a besúgókat.
Kivéve a királyi családot. Iszonyú sokat politizál.
Sajnálom, hogy a leánybúcsúd csak egy ruhapróba volt,
aztán a pasik listázása, akikkel dugtál.
- Amúgy lenyűgöző a trófeáid száma. - Kösz! Buli volt a ’70-es évek.
Még el sem tudtam mesélni a történetet,
amikor voltam egy lánybúcsún, és a sztriptíztáncos a barátnőm fia volt.
Furának kellett volna lennie, de őszintén szólva nagyon bejött.
Végig a szemembe nézett.
Úgy érzem, csak sikerült elmesélned.
Még mindig gondolok arra a fiatalemberre. Használom, ha értitek, mire gondolok.
Én nem bánom, hogy vége a lánybúcsúmnak.
Jimmy hazament.
A ti utánfutóitok, akiknek nem tudom a nevüket, elmentek az övboltba.
Tudod a nevüket.
Komolyan nem tudom.
Mondd ki a nevüket!
Jó. Hol a nyakkendő és a díszzsebkendő?
Ne csináld már!
Mit érdekel?
Lizék házában leszünk, nem a Copacabanán.
Az egész tök fölösleges.
- Paul… - Nem, nem, nem. Igaza van.
Beugorhatunk a hivatalba, és aztán csak…
Nem tudom, ehetünk itt egy pizzát, vagy ilyesmi. Kevesebb gond lenne vele.
Pontosan. Köszönöm!
A kocsiban találkozunk.
Pontosan azt mondta, amit hallani akartam,
de éreztem, hogy valami nem jó van a mélyén.
Mi a frász bajod van?
Dühít egy nyakkendő- és zsepivásárlás?
Nem voltál ott. Jimmy szexualizálta Móka Mikit.
És a Derekek egy percre sem fogták be.
Tudtam, hogy tudod a nevüket.
Tudom, hogy nyakig benne vagyok az esküvőd szervezésében,
de bármennyire is szeretem az elektrikbugit a fehér emberekkel,
tényleg azt hiszed, hogy ez rólam szól?
- Ennyire hülye vagy? - Ennyire?
Szerinted csinálnám, ha nem ez lenne Julie vágya?
- Szerinted? - Csajszi,
nem baj, ha én beszélek utoljára.
Bocs! Elragadott a hév.
Baromság.
Julie-t nem érdekli.
Eltűnt a kocsija.
Az kizárt.
Na jó! Mondhatod!
Az kizárt, baszki!
Azt mondta, nem passzolok a csapatba.
Eljön a házunkba, és elutasít.
Mindegy. Tudod, mit? Túl vagyok rajta. Túl vagyok rajta.
Hé, le van szarva a Wesleyan.
Gyere ide!
Hazudik. Alice mondott nemet az edzőnek.
Sean, megígérted, hogy nem mondod el neki!
Azért, mert nem hittem, hogy olyan hülye, hogy higgyen neked.
Melyik egyetemi edző repül át az országon csak azért, hogy elutasítson valakit?
Amelyik kedves és tiszteletteljes.
- Én nem… Mi folyik itt? - Nem akarok beszélni róla.
Belegondolt, mennyire fogunk hiányozni, és ez megrémítette.
Visszamennél a kisházadba?
Hé, várj! Sean maradhat. Ő is a család tagja.
Szupi.
Hé!
Csak nem hiszem, hogy már készen állok elmenni.
Még nem tudlak itt hagyni.
Hát, ezt megértem.
Nem baj, ha még nem állsz készen.
Ha több idő kell,
lakhatsz itthon, és járhatsz iskolába valahol errefelé.
Kösz, apa!
Ez kamu, Jimmy. Ez a kamu rosszabb, mint az övé.
Tudod, hogy képes rá. Csak nem akarod, hogy elmenjen.
Fenébe! Most tettelek családtaggá.
Mostantól nem tartozol a családhoz. Menj vissza a kisházba!
Hihetetlen, hogy Paulnak igaza volt, és ez a Mező-dolog tényleg létezik.
Most kacsinthatok rá érzékien.
Miről beszélsz?
Mindketten féltek előrelépni, de tudjátok, hogy meg kéne tennetek.
Basszus! Mindannyiunknak ezt kéne.
Összefogjunk ellene? Szerintem össze kéne.
Annyira szeretném, de igaza van.
Ami nagyon idegesítő.
Megleszel, ha elmész az egyetemre.
Azok után, amiken keresztülmentünk, ez fáklyásmenet.
Sok szempontból már eddig is önállóan éltél.
Mondhatjuk, hogy felkészítettelek.
Talán végig ez volt a terv.
Nem. De azért szép próbálkozás.
Azok, akiket félsz itt hagyni, itt lesznek…
Húzz innen a picsába, Matthew!
Hát itt vagy!
Bocs! Gyere, pajti! Van neked otthon kaja.
Most kiabáltak rám, mert otthon ettem.
Jó, igen. Az az esküvői torta volt.
Bújjatok be! Érezzétek magatokat otthon!
- Foglaljatok helyet! - Remek. Jó.
Nagyon jól néztek ki. Imádom a stílusotokat.
Köszi!
Mi az alkalom?
Talán esküvőre megyünk 45 perc múlva, talán nem.
Remélem, hogy akár megtörténik, akár nem, nagyon drámai lesz.
Ez tök jó.
Anyám és apám soha nem mentek együtt sehova.
Láttatok már olyan házasokat, akikről ordít, hogy nem kéne együtt lenniük,
de örökre együtt maradnak, mert a válás bűn?
Jó. Vissza az istenes témához.
Bocs! Biztos nem azért jöttetek, hogy a gyerekkoromról meséljek.
Nem.
Szóval, miről akartatok beszélni?
Miattam lett fura. Néha ezt csinálom.
- Én is szoktam. - Szokta.
Csak az van, hogy a családotok olyan különleges!
Szerencsém, hogy ha csak kicsit is, de része lehetek.
Nagyon hálás vagyok nektek.
Bocs, nem vágok közbe többet. Ti jöttök!
Szóval, hogy ment?
Tudod…
Megfutamodtam. Egy mondat után
megkértem, hogy maradjon az életünkben.
Nem!
Azt mondta, hogy jól nézek ki!
Rossz családja volt, és azt mondta, hogy imádja a stílusomat.
Tudod, hogy kérdéses volt nekem ez a zakó.
Híresen rossz ízlése van, mint azt a micimackós fiaskóból megtudtuk.
Tudom, mit fogsz mondani.
Hogy gyenge vagyok, és nem érdemlem meg ezt a babát.
Csak az van, hogy Ava olyan…
magányos, tudod.
Te…
gyenge ember vagy.
Tudom, tudom. Elcsesztem.
És én is ugyanezt tettem volna.
Tényleg?
Szívás, hogy ilyen jó emberek vagyunk.
Hát igen! Igaz?
Még nem, alkoholproblémások.
Honnan kerültél elő?
Mi van? Elment az eszed? Mondtam, hogy ne legyen lágy sajt.
Honnan van adóvevőd?
Kivel beszélsz?
Csak 50-50% az esélye, hogy a díszvendégeink eljönnek.
De mi akkor is meg fogjuk tartani az esküvőt.
Liz, ha kell, elveszlek feleségül.
Tessék, most azt remélem, hogy Paul és Julie nem jönnek el.
Tudom. Mindannyian tudjuk.
Azt ne idd meg, az az enyém! Ezt a kisebbet vedd el!
Ebben leszel?
Úgy érzem, nincs kedved hozzá.
Hé,
azt hittem, nem érdekel minket.
Nem is érdekel. Nem érdekelt…
De aztán felpróbáltam azt a ruhát, és nagyon szép volt.
Ráadásul a 15 perces lánybúcsúmon
nem csak az összes pasiról meséltem, akivel együtt voltam.
Hogyan?
Elmondtam nekik, hogyan találkoztunk, és az első randinkat az olasz étteremben.
És hogy előtte nem is tudtuk, hogy karaoke is van,
és hogy hogyan kornyikáltad el a „Total Eclipse of the Heart”-ot.
Mire ők, hogy hú meg ha, és én erre…
Beleéltem magam. És én… Istenem! Én így…
Úgy érzem… Olyan hülyének érzem magam!
Nem. Nem te vagy itt a hülye.
Megfogadtam, hogy az utolsó cseppig kiélvezem az életet, és…
De sajnos…
amit az életben a legjobban szeretek, az az, hogy…
seggfej vagyok.
Nagyon jó vagy benne.
Nem hagyom abba. Nem tudom abbahagyni.
Amit meg kellett volna értenem, az az,
hogy mink van.
Te. Én.
Ez ünneplésre méltó.
Talán a végén még együtt töltjük a következő 50 évet.
Mi? Csak annyit?
Akkor valószínűleg meghalsz, és én találok valaki mást.
Elfelejtettem valamit.
Hozzám jössz feleségül…
15 perc múlva?
Igen.
- Igen? - Igen.
Szóval kényszeresküvő? Julie terhes?
Tudtam, hogy nem kellett volna meghívnom téged.
Az a nászajándékom apámnak, hogy nem hoztam a férjemet, Dave-et.
Felbecsülhetetlen.
Sokat jelent, hogy eljöttél.
Persze hogy eljöttem.
Minden hétvégén meg kéne nősülnöd.
Annyit akarok veled lenni, amennyit lehet.
Legyen rövid, oké?
Oké. Ha akarod… Mi is ölelkezhetünk, aztán puszi…
Régóta nem voltam egyedül esküvőn.
- Aha. - Egész jó.
Itt nem kell házas anyának lennem.
Lehet, hogy túl sokat iszom. Lehet, hogy felkérek egy idegent táncolni.
Talán egy kis flörtölős ugratás is belefér.
Ki akarod próbálni?
Oké.
Hé, az apukám a vőlegény.
A te apukád milyen?
Ez… Tudod, mit? Rendben volt.
- Bele fogsz jönni. - Aha.
Talán csak kevesebbet mondd, hogy „apu”.
- Elkezdek inni. - Oké.
- Érezd jól magad! - Aha. Igen. Nem, értem.
Igen, értem, hogy úgy tűnhet, mintha nem lennék elkötelezett.
A Wesleyan edzője. Elcsesztem az egészet.
A halottanya-kártya. Most utoljára.
Küldd meg!
Az a helyzet…
azért hezitáltam, hogy elmenjek-e, mert nemrég halt meg az anyám.
Még, még, még!
Igen, igen. Kicsit össze vagyok zavarodva, mióta elvesztettük a mamát.
Mama?
Ez nagyon kedves magától.
Nem fogja megbánni.
Köszönöm szépen! Alig várom! Köszönöm!
A Wesleyanre megyek!
Oké! Akkor kezdjük el!
Kérem, mindenki foglaljon helyet!
Szereted a remek beszédeket?
Akkor kezdjük! Te nem fogsz leülni?
Én házasítalak ki. Az apád tökre nem jött el.
Mindig is örültem, hogy meghalt,
de most még nagyobb boldogság.
- Mit csinálsz? - Semmit. Csak egy bogár volt.
Tökéletes.
Azonnal menj be! Menj be!
Szeretlek!
Kérlek, foglaljatok helyet!
Hanyagság lenne tőlem, ha nem szentelnék egy percet annak elismerésére, hogy ma
az egész nagyszerű országunkban
- olajakat kényszerítenek… - Olajakat?
…hatalmas esküvők rendezésére barátok és családtagok körében.
Nem tudnak olajra lépni.
- Azta! - Úristen!
És te hagytad, hogy beléd hatoljon.
Nem vagyok rá büszke.
Én is itt vagyok.
Szeretnék mindenkinek köszönetet mondani, hogy eljött, és most…
Nem. Elmondtad az olajos poénodat, amivel mindannyiunkba beletiportál.
Igen.
Ez volt az egy mondatod.
Nem, Paul. Az üdvözlés volt, nem mondat.
Hadd mondja el a mondatát!
Muszáj neki. Muszáj neki.
Apa, ne legyél pöcs!
Hadd mondjon egy mondatot!
- Hadd beszéljen! - Nem félek egyikőtöktől sem.
- Oké, oké. Tudod, mit? Figyelj rám! - Ez… Nem.
Az én kedvemért, nagyfiú, oké?
Jó.
- Mondd! - Oké.
Azért jöttünk itt ma össze, hogy megünnepeljük Pault és Julie-t,
akik élő példái annak, hogy a szerelem a legváratlanabb percben is ránk találhat.
És a legvalószínűtlenebb helyeken.
Vessző.
Ami az ő esetükben
egy hideg és steril orvosi rendelő volt,
ahol a tekintetük Julie sztetoszkópja fölött találkozott először.
Vessző. És sok akadály ellenére,
beleértve az orvosi etikát is,
olyan mély és erős kapcsolatot alakítottak ki,
hogy sikerült lerombolniuk egy bizonyos magány erődjének falait
egyszer és mindenkorra.
Pontosvessző.
Tehát, Paul és Julie,
nagyon köszönöm, hogy megosztjátok ezt a pillanatot
és a szereteteteket mindannyiunkkal.
Mert mindannyian szerencsések vagyunk, hogy viszonozhatjuk ezt a szeretetet.
Pont.
Leszarom! Felkiáltójel.
Most pedig…
Ja igen. Elfelejtettem, bocs!
Most pedig a Kalifornia állam által rám ruházott hatalommal
ezennel kijelentem…
Csak így a közepébe? Oké. Házasok vagytok.
Csak rajta, csókold meg telibe, így!
Ez az!
Igen!
- Ez az! - Bravó!
Hé, nagyfiú! Tartozom neked valamivel.
Megmondtam.
Szóval azt mondod, hogy egy évem van, hogy megcsókoljam, akit csak akarok?
Egyáltalán nem mondok ilyet!
Ezt én mondom neked.
Tudom, kit választok.
Baszki! Ha engednék a megcsalást, én Pedro Pascalt választanám…
És a férjemet.
- Ez csodálatos, kicsim! - Igen?
Hihetetlen, hogy összehoztad.
Szeretlek!
Istenem! Sikerült. Normálisan mondtad.
- Azta! De jó! - Aha.
Erre most hiányzik az a fura.
Megy furán is. Jó utánzó vagyok. Tudom gollamosan.
Jöhet!
Szeretlek, drágaságom!
Neked is lehet ilyened, tudod.
Már volt, Paul.
Szerencsém volt, hogy majdnem 20 évig tartott.
Szóval…
Nem biztos, hogy valaha felülmúlom.
A halottfeleség-kártya.
Gyanítom, te voltál, aki szólt Alice-nek, hogy hagyja abba.
Ijesztő, igaz? A gondolat, hogy vásárra vidd a bőrödet.
Tegyél meg egy szívességet!
Ne legyél olyan, mint én!
Ne várj olyan sokáig, mint én!
Szia, apuci!
- Hűha! - Akarsz táncolni?
Még mindig túl sok az „apuci”.
Oké, apuci! Gyere, apuci!
Hadd szóljon!
Gerry, mit csinálsz itt?
Hé, ne örülj nagyon! Csak imádom a tortát.
- Szia, csődör! - Szia!
Kivel beszélgetsz?
- Gerryvel. - Kivel?
Gerryvel.
Te nem látod, ugye?
Vaú!
Aha.
A feliratot fordította: Binder Natália