AZ ÖRDÖG PRADÁT VISEL 2
RUNWAY – TAVASZI VIRÁGOK
Éljen!
Bravó!
Sorozatban a második éve. Szép!
Köszönöm! Riaszd a sajtót!
Vagyis minket.
És most következik az Arany Billentyűzet.
Olyan írásokért, amelyekben
kiemelkedő az újszerűség vagy az oknyomozói tartalom.
Első jelöltünk a New York Vanguardtól
Andy Sachs „A város szívei: Az ellenállás történeté”-ért.
Második jelöltünk a Gotham Sentineltől
George Ali a „Metrós felvételek”-ért.
A Borough Reporttól Yvonne Simpson „Az egészségünk árá”-ért.
A New York Metro Constitutiontől
Daniel Goldbaum a „Tűzzel a tűz ellen”-ért.
Mindenkit.
A díjat kapja
Andy Sachs.
Menj!
Menjél!
Gratula!
Szép volt, Andy!
Köszönöm a díjat!
Bocsánat! Tudom, most le vagyok döbbenve, és nem fel vagyok dobva.
És…
ez azért van, mert az előbb…
engem és még egy csomó kollégámat, sok tehetséges, díjnyertes embert,
akikkel a Vanguardnál dolgozunk…
lapátra tettek.
Mi?
SMS-ben.
Tudjuk, hogy az újságírás változik.
De azért letaglózó, amikor ez történik az emberrel.
Mint kiderült,
az anyacégünk 500 milliós költségcsökkentést hajt végre.
Ami nekünk…
szakszóval élve… szopacs.
KIAKADT ÉS KIFAKADT
Durva, hogy mindenkit kirúgtak.
De jó rólad ez a kép.
Mindenkinek rosszkor jött a lapnál.
Johnéknál most jön a második baba,
Allison nemrég vett házat.
Rohadt igazságtalan.
Az anyacég vezérigazgatója tavaly 11 milliót tett zsebre.
Ez hogy oké?
Sehogy. De meg fogod oldani.
Nem tudom, Lil.
Minden ismerősömmel ez van.
Felmondás, leépítés, racionalizálás.
Brutális.
Na mindegy!
Még mázlim van. Sokan rosszabb helyzetben vannak.
Sőt, a legtöbben.
És megoldom.
Tökre nem fair!
Úgy dolgozol, mint a gép. Már húsz éve.
Szerte a világon, de sose a könnyű pénzt nézed.
Sose feküdtem le kollégával.
Na jó, egyszer.
Kétszer.
Olyannal nem kavartam, aki előléptethetett volna,
nulla hatalmuk volt.
Biztos nem akarsz a galériámban dolgozni?
Kéne már egy rendes szövegíró.
Neked meg meló kéne.
Ez tök kedves.
De kösz, nem. Egyelőre.
Mit mondjak neki?
Okés. Rendben. Tartsd!
Biztos, hogy nem szellőztetik meg ma?
Elvileg még van pár napunk.
Értem. Az is valami.
Akkor csak holnap szólok neki. Minek rontsam el az estéjét?
- Az ott Miranda! - Az Miranda?
- Miranda! - Miranda!
Miranda!
MIRANDA PRIESTLYÉKET ÁTVERTÉK:
ELISMERŐEN ÍRTAK A KIZSÁKMÁNYOLÓ MÁRKÁRÓL
A Runway a felelős?
Most inkább ne.
Üdvözlöm! Gondoltam, szólok, hogy a neten már kering a sztori.
A Business of Fashion már csámcsog rajta.
- Mennyire vészes? - Katasztrófa.
Minden ezzel van tele. Megmutassam?
Maga szerint látom?
- Rajtam van a szemüvegem? - Bocsánat!
Na mindegy, magát okolják konkrétan mindenért.
Egek! Irv fel fog robbanni.
- Bizony. - Nem is jöhetne rosszabbkor.
Hát nem.
De emelt fővel várjuk a csapásokat.
Van egy sumákoló divatmárka, a SpeedFash.
Hazudtak nekünk a munkakörülményekről.
Átvertek minket,
és most
mindenkitől megkapjuk, hogy támogatjuk ezt a gyűlöletes céget.
Hogy mit meg nem tesz valaki a profitért!
Mi vagyunk az ügyeletes gonoszok.
Rögtön megvan a bűnbak.
Szerintem örülhetsz.
Mindig a gonoszok a legérdekesebbek.
Jaj, ne, Irv!
Akkor megyek kutyát sétáltatni.
Hé, Gio! Indulás!
Szaporán!
Helló, Irv!
Mi az isten, Miranda?
Apa, ezt nézd meg!
Ízekre szednek minket a neten.
Dühös e-mailekkel bombáznak a hirdetőink. A Tiffany, a Fendi, a Bulgari!
- Én… - Hogy finanszírozzuk a magazinodat?
Már felhívtam néhány hirdetőnket.
Reggel lesz pár találkozóm.
Ashley-t pedig lekapom a tíz körméről.
Nem kell. Bízd rám!
Pont a legrosszabbkor jött!
Épp most akartalak előléptetni, erre tessék!
Nagy gáz van, apa.
A Journal is a Runwayt szidja. Az Elias-Clarke-ot teszik felelőssé.
- A mi cégünk, a mi blamánk. - Tudom.
Hogy érjük el, hogy újra megbízzanak bennünk?
Ezt nézd!
Mert van, ami fontosabb, mint a pénz.
Az újságírás igenis rohadtul fontos!
Mi tartja össze ezt a nőt?
Hú!
HANTÁVAL VAGY KÓLÁVAL?
Miranda Priestly? Azt hittem, több esze van.
Nem érti a mai világot.
- Jaj! - Egy őskövület.
- Egy dinoszaurusz. - Öreg, megfáradt, kiégett.
Biztos a Yellowstone-t nézi otthon.
Amúgy igen.
Halló?
Andy Sachs?
Igen.
Irv Ravitz. Micsoda beszédet mondott!
- Uram! - Állást keres, igaz?
Miért mennék vissza ahhoz a magazinhoz dolgozni?
Milyen a fizu?
Duplaannyit fizetnének, mint a Vanguardnál.
És Irv megígérte, hogy rendes keretem lenne,
hogy felvegyek olyan újságírókat, mint ti.
Mi nem ítélkezünk.
Én éppen egy életrajzot szerkesztek,
amit Paris Hilton csivavája írt,
egy szőrgombóc, akit úgy hívnak: Tünci.
Álljon meg a menet! Felvehetsz minket.
Örülök, hogy simán feladod az elveidet.
Erre iszunk. Pénzért bármit.
Tudod, mit kéne?
Ha elvállalod, írhatsz egy könyvet.
„A teljes igazság Miranda Priestlyről kendőzetlenül.”
Nem csinálom ezt.
Egy leleplező könyv Mirandáról nagyot szólna.
- Írok a főnökömnek. - Ne!
- Csak érdekel. - Ne már!
- Kaphatsz 50-et. - Ne…
Tényleg ne kérdezd meg!
Soha többé nem vennének fel sehova.
Kit érdekel, hogy nyafog a főnöke miatt?
Kell egy jó vázlat. És tudjuk, hogy szuperül írsz.
- Kaphatsz akár 100 ezret is. - Nem.
- Így van értelme. - Nem akarom.
Kihozok valami jót a melóból.
A Runwayben annak idején jelentek meg értékes cikkek.
Holnap reggel bemegyek, nagy mosollyal az arcomon.
Kihozok belőle valami jót, és kész.
Mi az?
„Nyugalom, megoldottam. 9.00-kor meeting. Irv.”
És tudjukki 9.15-re vár minket a város másik felén.
Képtelenség.
Nincs erre időnk.
Hogyhogy megoldotta?
Fogalmam sincs.
Itt a 9 órás.
Helló!
Miranda!
Nigel!
Kit fújt ide a szél a turkálóból?
- Szia, L-es! - Hahó!
Köszönöm ezt a lehetőséget!
Bevallom, meglepődtem, amikor Irv felhívott.
Rengeteg idő eltelt, de…
örülök, hogy alkalmam nyílik…
Bocsánat!
Ki ez itt? Ismeri? Én ismerem?
Talán emlékszik Andyre. Ő volt az egyik Emily.
Az egyik mi?
- Hát Emily… - Andy Sachs vagyok.
Az okos, kövér lány.
Az asszisztense voltam. Ezer éve. Talán Irv nem szólt…
Mégis miért küldött ide Irv?
Hogy rovatvezető legyek.
Én szerkesztem majd a cikkeket. Tegnap vett fel.
Akkor nem szólt?
Nekem azt mondta, hogy nekünk…
mármint a Runwaynek le kéne reagálnia a speedfashes dolgot,
hogy helyreálljon a hitelességünk.
Úgy érezte, sokat segíthetnék a szaktudásommal.
De azt hittem, hogy maga ezt tutira jóváhagyta, és tökre lelkes.
Ezért indítottam úgy, hogy…
- Amari! - Igen?
Hívja fel Ashley-t, kérem!
Jó reggelt!
Volt egy kis gubanc.
Most nincs magára szükség. Nem is lesz. Szedje össze a holmiját!
Majd mindjárt megy valaki a HR-től.
Most örül?
Maga miatt repült a Cornell egyik üdvöskéje.
Ő az első diplomás a családjában.
De ez van. Menjünk!
Gyere!
Ezt meg kellene nézetnie.
Azt a sérülést vagy nem tudom mit,
ami miatt így slattyog.
Arra gondoltam, hogy ha visszaérünk az irodába,
leülhetnénk átbeszélni, hogy mik az elképzelései.
Vázolhatnám, milyen irányokban indulhatnánk el.
De előtte ki kell engesztelni egy fontos hirdetőnket.
- Oda megyünk? - Igen.
Tombolnak a SpeedFash miatt.
A jó ég tudja, mit fognak kicsikarni tőlem.
Ingyen reklámhelyet. Egy címlapsztorit.
És a vesémet.
Még jó, hogy nincs miért izgulnom.
Hiszen itt van maga, akit ideültettek a nyakunkba,
hogy új irányt adjon egy százéves intézménynek
a végtelen bölcsességével és… mivel?
A szaktudásával.
Igen.
A Dior adja a hirdetési bevételeink 16%-át.
Ők a rendezvényeink főtámogatói, ami drága mulatság.
Megoldjuk. Nem lesz gond. Kivel kell beszélnünk?
Ugye csak káprázik a szemem?
Emily, szia!
Uramisten!
Maga is ismeri őt?
Egy időben voltunk a Runwaynél.
Igazán? Én hol voltam?
Jól van. Mehetünk?
Emily, majd’ kicsattansz!
Nigel, veszettül kapálóztok.
Milyen a halódó magazinnál?
Jól van, fáradjunk be! És üljünk le!
Sok dolgunk van.
Mivel kezdjük?
Én vagyok az új rovatvezető a Runwaynél.
Na ne viccelj!
Komolyan mondod?
Nahát! Vannak még csodák.
Időközben újságíró lettem.
És írtam a… Nem számít.
Nagy hiba volt lehozni a sztorit.
- Intézkedünk… - Egyszerűen nem fér a fejembe.
Ez egészen elképesztő. Rovatvezető lett a Runwaynél belőled.
Igen.
És mind úgy örülünk!
Érdekes, mert megváltoztál. Magabiztosabb vagy.
De a szemöldököd a régi.
Miranda, hogy van?
Micsoda kalamajka!
Sok kört futottam, hogy mindenkit lenyugtassak.
A közös munkánk a Runwayjel és magával addig működik, amíg ilyen jó a hírnevük.
Apró kis botlás volt.
És mindent elkövetünk, hogy jóvátegyük.
Ledöbbentem, amikor olvastam.
De azért nyilván tudod, hogy fontos a szerkesztői szabadság.
Ez a hitelesség alapja.
Hitelesség! Értem.
Hogy oda ne rohanjak! Magasztos gondolatok!
Dobálózhatsz itt nagy szavakkal,
de hirdetők nélkül nincsen Runway.
Nélkülünk végetek.
Ezt mi is tudjuk, világos.
Nagyszerű.
Azért, hogy legyen következménye annak a kis botlásnak,
kérnénk pár apróságot, hogy elsimítsuk a dolgot.
Legalább háromoldalnyi hirdetési helyre gondoltunk,
és egy cikkre az új üzletünk megnyitójáról.
- Hat oldalban. - Három.
Nem. Öt.
Négy.
Bocsánat! A piacon vagyunk, Nigel?
Öt oldal. Sok márkaemlítéssel és nagybetűs címmel.
Miranda!
Természetesen. Azonnal elő is készítjük.
Csodás!
Nem értem. Hagyja nekik, hogy ugráltassák?
Ha helyre kell állítanunk a hitelességét…
Nem hallotta Emilyt? Nélkülük végünk.
Kellenek a hirdetők.
A szeptemberi számunk így is harmatgyenge.
Fontosak a hirdetők, ezt tudom, nem vagyok zöldfülű, de…
Tisztázzunk valamit!
Nem kiérdemelte az állást, nem felvettem,
ez csak a nagyfőnök legújabb szeszélye.
Csak ki kell várnom, amíg felsül.
Mert így lesz. Felsül.
Menjen inkább metróval!
Nem volt gáz.
Ügyes voltam.
Oké.
Ilyen egy szemöldök.
- Szia! - Hali!
Még nem mutatkoztam be. Andy Sachs vagyok.
Charlie. Asszisztens.
- Szia! - Helló!
Hívhatsz Csücsi Charlie-nak.
Nem szabad felállnom.
De nem gáz. Sokan ölnének az állásért.
Ez ismerős.
- Miranda? - Szia!
Helló! Bent voltam időben.
Azt hiszed, ha időben vagy, nem késtél.
Jó, értem. Megmutatom az irodádat.
Amari! Pisilnem kell. Nagy kávét ittam.
És megérte?
- Nem. - Nem.
Előbb Mirandával kell beszélnem.
Inkább menjünk!
- Sok sikert, Charlie! - Köszike!
- Én is asszisztens voltam. - Hallottam. Milyen érdekes!
Még 2006-ban.
Voltam a párizsi divathéten.
Megvolt az a Chanel-kollekció.
Az is, amihez a barett volt?
A combcsizmával. Igen.
Adom. Még megvan?
Elajándékoztam.
- Mi? - A hírszerkesztőségbe nem kellett.
Itt vagyunk.
Oké.
Ez volt Ashley-é?
Nem. Miranda valamiért ezt szánta neked.
Valamiért, aha.
Elajándékozta?
Ezeket lenyúltam.
Idei darabok.
De el ne áruld, honnan vannak!
Van még több is. De ne legyél mohó!
- Nem eszünk? - De. Jó ötlet.
Gyere!
Nem is rossz ez a blézer. Csak nem…
Margiela.
Egy turiban találtam. 11 dolcsi volt.
Ragadt itt rám egy-két dolog, drágám.
Nem rossz, drágám.
A sors!
Újra összehozott minket, hogy nézzem, ahogy lapátolod a trutyit a tálkádba.
Olyan jó, hogy itt vagy, Nigel!
Örülhetnek, hogy a magazinnál vagy.
Magazinnál?
Biztos tudod, hogy a Runway sok-sok éve nem rendes magazin.
Megjelenik nyomtatásban, de szinte senki sem veszi meg.
Nem. Digitálisak vagyunk. Letölthetők.
Streamelhetők. Az éterben.
És a keretünk?
Régen volt négy hetem Afrikában Avedonnal egy kétoldalas reklámra.
Most meg jó, ha kapok két napot egy stúdióban.
És a képeinket az emberek átpörgetik, miközben pisilnek.
- Szóval… - Igen?
Csak én érzem úgy, vagy Miranda most tényleg extrán harapós?
Láttad a Diornál?
Attól féltem, hogy becsavarodik.
Elég ideges,
mert Irv elő akarja léptetni globális tartalomfelelőssé.
- Ez óriási! - Igen.
Csak ez a speedfashes gikszer keresztbe tehet az egésznek.
Tehát azt mondod, kellek neki.
Komolyan gondoltad?
Bocsánat!
- Igen. - Jó.
- Felmegyek. - Rendben.
Köszi!
- Andy? - Igen.
Jin Chao, az asszisztensed.
Szóltak, hogy jössz.
Nagyon örülök.
Gyakornok voltam,
de ha megüresedik egy hely, lehet pályázni,
és más nem pályázott,
mert a munkának nincs köze a divathoz, hát nem menő?
De, nagyon.
- Máris utálsz. - Nem ezt mondtam.
Meghallgathatsz másokat is.
- Megértem. - Nem…
A Yale-re jártam, éltanuló voltam, énekkaros,
és kimaxoltam a felvételit…
Biztos ügyi leszel. Jó, hogy itt vagy.
- Szupi! - Király!
Ma sokáig bent leszek,
úgyhogy kellene pár dolog…
Miranda maga akasztja fel a kabátját?
Igen, többen panaszkodtak a HR-en.
Azt mondják, régen az emberek arcába dobta.
Van, ami változott.
Szóval bent maradok.
ÍGÉRET AZ OLVASÓKNAK
Mondd, hogy nem a Könyvre vársz!
De igen. Szereti kinyomtatva.
Még mindig?
Elvinnél neki mást is?
Persze. Szívesen.
- Majd odaadom. - Jó.
Ha ott vagy a házában, bárki bármit mond,
ne menj fel az emeletre, soha!
Ki lenne olyan hülye?
- Senki! - Oké.
HOGY SZÚRTUK EL ENNYIRE
Rendesek vagytok!
Vanessa Friedman a Timestól azt írja, hogy Andy cikke „üdítő mea culpa”.
De olvasta más is a kultúrarovatok vezetőin kívül?
Nem nagyon, de PR-szempontból meg vagyunk mentve.
Meglátjuk. Még nem tudni.
- Jó reggelt! - Szió!
Nigel bent van?
Nem. Még nincsen.
Jó a cikk.
- Jó a cikked, olvastam. - Köszönöm!
Na, az jó portrécikk volt.
Igen. Barnesékról.
Persze még azelőtt, hogy szétmentek.
Igen.
- Imádom Sashát. - Én is.
Hiába küldtem neki interjúkérelmet, nem jött össze.
- Nem vagy egyedül. - Tényleg?
Miranda ölne érte.
A válás óta Sasha a világ egyik leggazdagabb nője.
Nagyon érdekes.
Szívesen írnék könyvet Benji sztorijáról.
Tudod.
Benji Barnes csapott vállú kocka volt,
aki sose járt konditeremben.
De láttam róla pár képet.
Egy kis szteroid. Egy csipetnyi kollagén meg Ozempic.
- És voilà! - Őrület.
Tényleg őrület.
Jó kis átalakulás.
Imponáló.
Oké… Helló!
Fogtunk néhány vintage Muglert és Westwoodot,
és a Washington Mewson fotóztunk.
Maga is ott volt
a fotózáson?
Igen, ott voltam.
Tehát direkt lett ilyen unalmas és élettelen.
Nem mondanám, hogy ez volt a célunk.
Megkérték a modelleket, hogy úgy vonszolják magukat, mint az éhező kecskék
egy elvonó mocskos parkolójában New Jersey-ben?
- Mi az? - Ezt ne!
Mit nem mondhatok? Hogy „elvonó”? Vagy New Jersey?
Ugorjunk!
Most dolgoztunk először ezzel a fotóssal. Újrafotózzuk.
Csak oldják meg!
Ki van még? Marta? Maga min ügyködik?
Nagyon megy az outdoor a kollekciókban.
Arra gondoltam, hogy lehetne egy interaktív funkció az appban.
Az ember kiválaszt egy nemzeti parkot, egy bakancsot meg egy övtáskát.
Övtáskát? Esküszöm, megölöm magam, az is jobb.
- Ne! - Mi az?
Mit „ne”?
Nem mást akartam megölni. Még.
Jól van. Még egyéb?
Ilana, meséljen!
A speedfashes fiaskóról szóló cikket jól fogadták.
Értékelték az őszinteséget, és hogy vállaltuk a felelősséget.
Igen. De olvasta valaki a cikket?
Nem tudom.
Nigel, mit mutatnak a számok?
Azért van itt, hogy olyan cikkeket írjon, amit az emberek elolvasnak.
Ha ez sikerül, akkor majd közbeszólhat.
Addig viszont…
Beszélgessünk a csokornyakkendőkről! Ez aranyos.
Goromba volt.
Sikerült megakadályoznom a botrányt,
olyan nehéz ezt elismerni?
Igaz! Neked kell a megerősítés.
A szüleid az összes mázolmányodat kirakták a hűtőre?
Nem, és nem kell a buksimat simizni.
Csak tudnom kéne, mit akar.
Kellene a konstruktív visszajelzés.
Visszajelzés! És nyalókát is kérsz, vagy azt nem?
Kellett ez az állás?
A tiéd lett az állás?
Találd ki, mit takar az állás!
- Pá! - Pá!
Pá!
ŰRTECHNIKA A KOZMETIKUMOKBAN
ŐSZI TRENDEK
Ha arról beszélünk…
Koncentráljunk a szabására!
A GLOBÁLIS FELMELEGEDÉS HATÁSA
ÚJ KEZDEMÉNYEZÉS
Ez meg micsoda?
Túlzottan erős, Ken.
Nem leheletnyi. Nem a Valentino vagyunk.
Ezt küldtem? Ez a „Pink lehelet”?
Ezt választotta.
Nem hiszem.
Anyám!
Hát itt vagy!
Te tervezted?
- Igen. - Nem semmi.
Sok a dolgod. Kösz, hogy fogadtál!
Arra gondoltunk, hogy írunk az új üzletről
és a te szerepedről benne.
Ez Miranda ötlete?
Az enyém.
Jó. Ha szerinted így lesz a legjobb, akkor rendben.
Nagyszerű! Körbevezetsz?
Persze.
Ken, ez nem lehelet. Hanem segélykiáltás.
Ez ugyebár tisztelgés
az Avenue Montaigne-i Dior Atelier-beli nagy lépcső előtt.
- Bámulatos! - Tudom.
És mennyibe került?
Azt nem mondhatom meg, Andy! De egy vagyonba.
Mi az? Mi ez a hülye grimasz?
Semmi, csak jó látni, hogy befutottál.
Ez olyan nyálas!
Régen is ilyen arcot vágtál, folyton.
Folyton idegesítettél.
Mert te olyan jó fej voltál!
Ne, várj! Figyu! Örülök, hogy látlak.
- Mi van veled? - Semmi.
Nem a cikkhez. Csak pletyizzünk!
Jó, elváltam. Egy megrögzött idiótától.
A két gyerekem Bronwyn és Roark.
Magánsuliba járnak.
- Cukik! - Ugye szépek?
- Igen. - És te?
Elmentem New Yorkból 15 évre.
Éltem mindenfelé, a meló miatt.
És nem vagyok férjnél, nem jött a Nagy Ő.
A gyerekeim egy közeli klinikán vannak.
Lefagyasztott petesejtek, de ők az én picikéim, Siobhan és Esther.
- Miért hagytad ott a Runwayt? - Ez leleplezőcikk?
- Csak kérdeztem. - Mindegy.
Odavoltál érte. És Mirandáért is. Szóval miért jöttél el?
Miért érdekel egyáltalán?
Erre csorgasd a nyálad!
A luxus a divatipar egyetlen szeglete,
ami még jövedelmező, nincs más, a többi felejtős.
Szóval nagyon örülök, hogy itt dolgozom.
Például 20 éve egy 100 dolláros retikül pénzszórásnak számított.
De ezt megváltoztattuk.
A logóval és a márkával. Mert mindenki tudja,
mindenki érti, hogy a táskád, a sálad, a parfümöd, az esernyőd…
Ezt írd le!
…azt közvetíti, ki vagy, és mi a fontos neked.
Ma már mindenfelé akad olyan,
aki nem indul el egy 3000 dolcsis tatyó nélkül.
És ez jó?
Baj, ha mindenkihez eljuttatjuk a minőséget?
Azokhoz, akiknek van 3000 dollárja.
Ott a karácsony.
De ne velem és a munkámmal foglalkozz,
hanem magaddal!
Nem nagyon mennek a cikkeid.
Nem sok vizet zavarnak.
Miranda mit szól hozzá?
Bunkó veled?
Olyan mirandás.
Igen, Irv. Persze. Most is itt vannak előttem a számok.
Elfogadhatatlan.
- Oldd meg! - Rendben…
Milyen bűbájos ember!
Olyan, mintha nem tudná, hogy ő vette fel a lányt.
Felvette, én meg tűrjem.
Mondott bármi biztatót a várható előléptetéséről?
Nem, az most nincs napirenden.
A fontos dolgokról kéne írnom,
nem arról, amire kattintanak. Ez olyan…
Rá kell jönnöd, hogy csináld egyszerre a kettőt.
Fontos dolgokról írj szórakoztatóan!
Jézusom!
Miranda! Nem akar…
Nem fogok itt leülni.
Irv hívott, dühösen. A cikkei nem érnek célba.
Lehet, de úgy érzem,
hogy némelyik értékes.
Hogy értve?
Az, hogy szeretne új olvasókat is megszólítani, tényleg remek.
De ne riasszuk el a meglévő olvasókat sem.
Nem is akartam…
De van az a fontos anyag.
- Jó. - Lesz…
Lesz egy Sasha Barnes-portrém.
Már le van vele fixálva az interjú?
Majdnem. Még tisztázzuk a részleteket, de van egy adum.
- Sasha Barnes három éve nem nyilatkozik. - Igen.
Az az interjú maga a Szent Grál.
Ettől olyan izgalmas.
Mi az adud?
Képzeld, nincsen.
- Helyben vagyunk. - Ja.
De ez a ház! Istenem!
Hogy lehettek már akkor is ilyen iszonyat gazdagok?
Nem egészen értem, igazából csak bekamuztad neki,
hogy össze tudod hozni?
Igen.
Szeretsz a tűzzel játszani.
Én vagyok a tűz.
Ne mondj ilyeneket!
Igen. Tudom, mi ez.
Egy Cecily Brown. 2009-ben több mint 600 ezret csengettek ki érte.
Tudod, hogy kitől vették meg?
A barátnőmtől, Paulától. Ő árulja Cecilyt.
- És megadja Sasha számát? - Lehet. Felhívom.
- Igyekeznél? - Nyugi van, jó?
- Bocs! - Köszi!
Meg tudja adni Sasha Barnes számát?
Aha. Akkor nem.
A kutyaoktató? Jó lesz.
Csak feltennék neki pár kérdést.
Nem derül ki, hogy maga adta meg.
Köszönöm!
Sasha! Üdvözlöm! Megint Andy Sachs vagyok.
Szívesen beszélnék önnel.
Hívjon bármikor! Akármikor.
A mobil hozzánőtt a kezemhez. Köszönöm!
Bocsánat, de rápörögtem erre az interjúra.
- Nem baj. - 18 üzit hagytam.
És írtam mindenkinek, akit csak ismer.
- De irigyellek! - Hova megyünk kajálni?
Ide.
LAKÁS KIADÓ
Lily, mi…
A neten találtam. Hát nem álomszép?
Még ha tetszik is, biztos túl drága.
Ugyan már! Most jól keresel.
- De meddig? - Ne már!
Csak lessük meg a bemutatólakást!
Lehetne rendes kecód.
Ha engem kérdezel…
- Ja, nem rossz. - Aha.
Itt nem kéne ütögetned a csapot.
Ez annyira szánalmas!
Megnézem a hálót.
- Helló! - Szia!
Ez a lakás…
Jól néz ki, nem?
- Ha az embernek bejön ez. - A felújított ingatlan?
Minden, ami rossz.
Aha. Igen.
Persze ne érts félre, szeretem én az új helyeket,
csak szinte vérzik a szívem, ha van egy régi épület,
aztán valaki, tudod…
Tényleg szívszorító. Csak az a baj, hogy én voltam.
Én újítottam fel, az én saram.
Semmi baj.
- Szia! Bunkó vagyok. - Helló!
- Én Peter. - Andy.
Nagyon örülök.
Ne gondold, hogy pénzéhes alak vagyok, mert nem.
Csak egy vállalkozó. Találtam egy épületet.
Aztán összeszerveztem pár gazdag embert,
akik vérzik a szívem, olyan gonoszak, és megvették.
Én meg kipofoztam. És kaptam tulajdonrészt.
Lebontották volna.
Ramaty állapotban volt.
- Komolyan. - Ne!
Megmentetted!
Ne nevezz hősnek! Az kicsit talán túlzás.
De sok volt itt a patkány.
- Bocs! - Nem gond.
- Minden oké? - Persze.
- Jó. - Bocsánat!
- Lily, ő itt… - Hahó!
- Peter Warburton. - Peter.
- Nekem most rohannom kell. - Jó.
Bocs, hogy beszóltam!
Semmi baj.
Majd hívlak, Lily!
- Egymásra találtatok. - Gondolod?
- Mesélj magadról! - Magamról?
- Szingli vagy? - Igen.
- Miért? - Hát…
- Válás? - Igen.
- Gyerek? - Nincs.
- Névjegykártya? - Máris adom. Tessék!
Lecsekkollak.
Oké.
- Hol van? - Miért?
Csücsi Charlie!
Nyugi, megnézem.
A viktoriánus és az Edward korabeli divat adta az ihletet.
Meg azok a pazar alsóneműk,
amik kiemelik, kidomborítják a nők alakját.
A masni túl sok?
Nekem sem tetszett. Michael! Megmondtam, hogy utálni fogja.
Megvan a Szent Grál!
Miért most ad interjút?
Nem akartam a nyilvánosság előtt élni.
Antropológiát tanítottam, amikor Benji még programozgatott.
Nem hittem, hogy végül
felível a csillagunk, és Csodaországban kötünk ki.
Némi képzavarral élve.
De most itt vagyok, itt a birtok, a műgyűjtemény, és az a célom…
nem, az a kötelességem, hogy mindent, amim van, eladományozzak.
Hálásak vagyunk, hogy hajlandó volt leülni velünk.
Feltűnt, hogy mások lettek a cikkeik.
Komolyabbak. Valódi véleményt tükröznek.
Érdekes, hogy egyetlen kérdést sem tett fel Benjiről.
Sem a régiről, sem a 2.0-sról.
Miért kell, hogy a házassága határozza meg?
Ha őt nem?
Igaz. Nem kell. A második házasságom sem fog meghatározni.
Eljegyeztek.
Olyasvalaki, akinek megvan a maga élete, és leszarja ezt a csinnadrattát.
Eljegyzés?
Hát… nem is sejtettem.
Senki se tudja, maga az első.
Valamiért érdekli az embereket.
Igen.
Nyugodtan írják meg a hírt!
Ez az én a kis ajándékom.
Szenzációs!
Egy fantasztikus pletyka,
amit mi írunk meg egy lenyűgöző, de rejtőzködő nőről.
A fotók csodásak.
A cikked klassz.
A képi világ zseniális. A Runway ebben a legjobb.
És ha visszadobja?
- Ne vészmadárkodj! - Nincs rá okom, mi?
Elég!
Így.
Ragyogó.
- Ugye? - Igen.
Akkor legyen ez…
a nagy anyagunk!
Küldjük az előfizetőknek! És mehet a közösségi felületekre is.
De jó!
Talán a gyógyszereit kéne beállítani.
De gőzöm sincs, mi van vele.
- Hahó! - Szia! Visszajöttél.
Vissza, bizony.
Remek!
Van még szabad lakás?
Azt hiszem, úgy 15-20. Mennyi kell?
Először egy.
Nem rossz,
de meg kellett írnom tizenegy posztot
a kókuszvízről.
És a párok közötti viccelődésről.
- Meg az enzimes hámlasztásról. - Miről?
Jól hallottad.
Mi az az enzimes hámlasztás?
Lehámlasztja az arcbőrödet.
- Nem mondod? - De.
Azta! Ezért fizetnek?
Leszedetem a bőröm.
- A régi bőr annyira gáz! - Éreztem.
Véged van.
De azért tudsz rendes cikkeket is írni, ugye?
Tudod, mi volt elképesztő?
Az a cikksorozatod a központi bankról, még a Vanguardnál.
Ne!
Elolvastál egy négyrészes cikksorozatot úgy, hogy nem tudtad, látsz-e még?
Igen. Ami elég furán hangzik.
A te szádból hallva tök fura. Kár volt mondanom.
Ez kedves.
Kedves tőled.
Jártam úgy hosszabban pasikkal,
hogy egy cikket sem olvastak, szóval rendes vagy.
Ez tök durva!
Tudom, őrület, de…
Nem is tudom.
Legbelül remélem, hogy ez a runwayes dolog
csak átmeneti meló.
És majd mehetek vissza rendes újságírónak.
Egy jó laphoz vagy komolyabb magazinhoz.
Vagy könyvet írok.
Könyvet akarsz írni?
Ajánlatot is kaptam.
Az szuper!
A barátnőm nyaggat, hogy írjak könyvet egy hírességről.
Csakhogy szerinte a zaftos, bulváros verzió kell.
De én azt akarom, hogy jó legyen. Meg is tudnám jól írni.
Ha a bankról tudsz izgin írni, a híres emberrel is boldogulnál.
Te meg egy íróval randiznál.
Szóval ez tényleg az.
Hivatalosan is randizunk.
- Ha kimondjuk, kevésbé randi? - Még inkább az.
Még inkább randi?
Még inkább az, mint eddig.
Tetszik a még inkább randi.
Talia, nem érdekel a bulváros verzió,
azt akarom, hogy igényes legyen.
Mit gondolsz, szerinted érdekelné a szerkesztődet?
Viccelsz? Nem, kinyírna.
Értem. Okés.
Átküldök néhány oldalt
meg a vázlatot, és…
Komolyan gondolod? Nagyot dobna az ázsiómon.
Nehogy kifarolj belőle! Hallod?
Olyan izgi! Mit veszünk fel a könyvbemutatóra?
- Figyi… - Egyforma ruhát?
Ez maradjon köztünk!
- Szia! - Mint az ikrek.
Húha!
Hahó!
Jött egy SMS, hogy Miranda szombaton vár.
A hamptonsi házában.
Meghívott pár embert.
Én is ember vagyok?
Lehet, hogy Irv akar látni.
Irv is ott lesz?
Charlie, mit mondtam a nevetésről?
Stella! Szia!
- Hány szett van? - Három.
Rendben.
Jóságos ég! Mi az?
Nem tudok semmit felvenni Hamptonsba.
Még sose hamptonsoztam.
Nyugalom!
Egyszer én raktam össze Ruth Ginsburg nyári kollekcióját, és vadító volt.
Tehát egy hamptonsi hétvége.
Bekerültem a körbe?
- Nem. - Mikor lélegezhetek fel?
Talán majd a sírban.
Nem állok készen erre.
Jól van. Mutatom, mi kell.
Fendi. Ez jó lesz.
A Brunello Cucinelli-nadrág. Nyilván.
És hol is… Ez az!
A Gabriela Hearst. Csodás!
És egy egyedi Kelly.
Ez milyen?
Nem.
Csendes luxus kell.
Annyira csendes luxus, hogy hallócső kell hozzá.
Biztosan szükséged lesz egy hímzett, kétrészes Toteme-ruhára.
De nem terrakottára, mert túl fakó a bőröd.
Elefántcsontszín. Oké?
És fontos: ezeket kölcsönkapod.
Érted? Kérek vissza minden egyes darabot hétfőre!
- Rendben. - Helyes. Szuper!
Nem. Az nem csendes luxus.
Az egy dübörgő gitárszóló. Kizárt.
Pedig csoda szép!
Igen, az.
De sajnos nem való erre az alkalomra.
Le ne edd!
Egy folt se legyen rajta!
Semmi. Tényleg semmi.
Ne izélj, nem vagyok én gyerek!
Jézus! Nézni se bírom.
Cipőt! Kérj cipőt!
Küldd a számokat, amint megvannak!
Oké. Köszi!
- Helló! Andy Sachs. - Jó napot! Andy Sachs.
- Jó utat! - Köszönöm!
Parancsoljon!
Köszönöm szépen! Minden jót!
Üdvözlöm! Andy?
Ön Stuart Simmons.
Így van. Ezeket elveszem.
- Nagyon örvendek. - Szintúgy.
- Bírom a kvartettjét. - Tényleg?
Tudtam, hogy találkozunk.
- Rákerestem. - Sajnálom!
De miért? Bejövős.
Ez igazán kedves.
- Ez pedig varázslatos ruha. - Köszönöm!
Bemutatok két nagyszerű embert, Suleikát és Jont.
- A Carnegie Hallban koncerteztél. - Aha.
Szuper volt.
- Kara Swisher. - Jó napot!
Az új rovatvezetőnk.
Olvastam a cikket. Jó volt.
Köszönöm szépen!
- Karl vagyok. - Anthony Towns.
Igen.
- Nahát! Nagyot mentetek. - Mizu?
- Köszönjük! - Tényleg. Jó volt New York-inak lenni.
Jenna Bush Hager.
- Nagyon örülök! - Örvendek!
Jó interjú volt.
Nyolc éve nem volt ennyire sikeres cikkünk.
Tomi Adeyemi és Ronny Chieng.
Tina Brown. Tina, ő Andy Sachs.
- A maga cikke! - Nagy rajongója vagyok.
Tíz másodpercenként pittyeg a mobilom.
Nincsen elég rosénk.
Bocsássatok meg!
Légyszi, jöjjön ki!
- Helló! - Nahát!
Köszönöm a meghívást!
Mindenki olyan kedves!
Az előbb beszéltem Irvvel.
Lesz az a nagy szülinapi partija, amit az Elias-Clarke rendez.
Azon fogja bejelenteni az új posztomat.
Én leszek a globális tartalomfelelős minden Elias-Clarke-kiadványnál.
Hát ez… Anyám!
Annyira régóta lebegtette már ezt!
Nem tudom, miért mondtam el.
- Azt hittem, nem kapom meg. - Gratulálok! Megérdemli.
Azt mondta, hogy a maga részlege kaphatna nagyobb keretet.
- Na ne! - De.
Tényleg?
Vagyis lehet, hogy kereshetünk egy szebb irodát magának.
Az remek lenne.
Mindig is tudtam, hogy maga nagy dolgokra képes.
- Elfelejtette, ki vagyok. - Igaz, de még azelőtt.
Csak hogy tudd, Nigel választotta.
- Úgyhogy túlzás. - Azt szeretem.
- Biztos? - Igen.
- Oké. Megmutatom. - Mutasd!
Túlzás.
Lehet, hogy szerinted ez „túlzás”,
de túlzol.
- Túlzás nélkül. - Köszi!
Kedvem lenne inkább itthon maradni.
Néha a kevesebb több.
BOLDOG 75. SZÜLINAPOT, IRV
Túltolta az Ozempicet. Ha egy hot dogot evett, kihányta.
- Hogy is… Igen! - Chicken Shop Date.
- Nem kell tudnunk az okát. - Hát jó.
Ez aztán elég komoly munkahelyi buli.
- Ha az embernek bejön ez. - Minden, ami rossz. Tudom.
Állj! Az Hugh Jackman?
Az Hugh Jackman.
Köszönök neki. Vagy inkább ne? Talán kéne.
Ismered?
Nem, de ő is ausztrál, és ha nem megyek oda,
akkor balhé lesz.
Úgyhogy csak lazán ráköszönök.
- Menj csak! - Oké.
Szia!
Tudományos körökben is elfogadott.
Nem lesz szükségünk nyakra.
Te meg miket beszélsz?
A légcsővel kell kezdeni. El kell távolítani.
Kell nyak.
- Hasznos. - A nyakkendőgyűjteményünk kuka.
Hát nem hihetetlen?
Emily összejött…
Benji Barnesszal, bizony. Nézd meg! Elcsavarta a fejét.
Nyak nélkül fogunk élni az űrben?
Ő testesíti meg a lányokat, akik régen ignorálták.
Csücsöríts, mert szúr a szakállad.
Vagyis minden lányt.
Menjünk, és köszöntsük fel Irvöt!
Jó lesz.
Helló! Bocsánat!
Jobbak voltak a partik, amikor ittam.
Szerintem nem.
A szülinapos!
Miranda! Köszönöm, hogy eljöttetek!
Nagyon örülök!
- Csodásan nézel ki. - Köszönöm! Te is.
- Szervusz! Bírjátok? - Drágám!
Még igen.
Irv most jelenti be Miranda előléptetését.
- Most, mindjárt? - A beszéde végén.
Tessék!
Köszönöm szépen!
- Nincs mit. Csin-csin! - Csin-csin!
Meg kell mondjam,
jól túltetted magad a történteken.
- A min? - A párizsi dolgon.
Amikor Jacqueline-nak adta az állást.
Húsz éve?
Azóta már milliószor megcsinálta velem kábé ugyanazt.
De itt vagyok.
Mellette.
Vagy mögötte. Pár lépésnyire.
Pedig elöl akarnál állni?
Akkor talán mondd el neki, mit szeretnél!
Ahogy te csinálod?
Meg mindenki más?
Benji, velük dolgoztam a Runwaynél, mégezer éve.
Ő itt Nigel Kipling.
- Nigel! - Örvendek.
- Ő pedig Andy… nem tudom, mi. - Andy!
- Sachs. - Nem jut eszembe. Sachs.
- Helló! - Szia!
Ez a ruha! Ez aztán… ba-bumm!
- Ezt inkább ne! - Bocsánat!
Tényleg szép. Nem luxus, nem egyedi, de azért szép.
Te vagy az a csaj, aki az én csajomról írt a Runwaybe?
- Igen. - Istenem! Hálával tartozom.
- Miért? - Mert annyira izgalmas volt!
A cikkem?
- A fotók. Tényleg szuperek voltak! - Az alany.
Ugye?
Jaj, istenem!
Van itt orvos?
Apa!
- Istenem, apa! - Irv!
Apa!
IRV RAVITZRA EMLÉKEZÜNK
Ilyenkor az ember átértékeli, mi az igazán fontos, és hogy megy az idő.
A prioritásokra kell koncentrálni. A lényegre.
Apámnak nagyon fontos volt a Runway.
Igen. Ahogy a nagyapjának is.
Aha.
Még ő vett fel.
Aztán átadta a kormányrudat Irvnek.
- Aha. - Egyidősek voltunk.
Folyton együtt dolgoztunk.
Ja. Értem. Most mi vagyunk itt.
Alig várom, hogy pattogtassuk a labdát,
és együtt bezsákoljuk.
Bezsákoljuk! De szépen fogalmazott!
Hát nem borzasztó?
Nem hiszem el.
Tényleg szomorú.
Nagyon szomorú.
Hihetetlen, hogy mindenki Dolcéban jött.
Minden gyászolón a ’26 őszi szettek vannak.
Biztos mindenkinek osztogatták a ruhákat.
Rohadt Domenico! Milyen aljas!
Bosszút akar állni, mióta döntőbe juttattam Kendallt.
Nagy sztorijai vannak.
- Várta, hogy lecsaphasson. - Igen.
Kendall miatt.
Milyen név már ez?
Mit tervez Jay? Te tudod?
Mi lesz a Runwayjel?
Fogalmam sincs.
De láttad már őt.
Nem mondhatjuk, hogy divatőrült.
Tetőtől talpig szintetikus anyagokat aggat magára.
Tűzveszélyes, mint egy kiszáradt karácsonyfa.
De nem kell aggódnunk, ugye?
A Runway értékes, ugye?
Irv már nincs, de tudják, ugye?
Bocsánat! Próbálom nyugtatni magam.
Nem tudom, mi lesz.
De tesszük tovább a dolgunkat.
Az olasz Runwaynek köszönhetően Milánó lett
a divatvilág egyik legfontosabb központja.
És ezért a miénk lehet ez. Az Accademia di Brera.
Vár ránk egy egyedileg készített kifutó a modelleknek
és a zenés fellépőknek.
Az este Miranda védjegyévé vált beszédével veszi kezdetét.
Elmondja, hogyan kapcsolódik egymáshoz a Runway és az olasz divat.
Már majdnem kész a beszéd,
a hét végéig küldöm e-mailben.
Igen, Marta?
Most, hogy Irv meghalt, mikor tudjuk meg, mi fog változni?
Mit tervez Jay? Ő vezeti majd a magazint?
Érdekli a divat? Drakkar Noirt használ.
- Nem igaz! - Istenem!
Beszéljünk a szettekről,
amiket bemutatunk az olasz helyszínünkön.
Néhánynak a szabása nagyon érdekes, egészen…
test… negatív.
Jó, nem kell. Ezt tudom. Test… pozitív.
- De miért? Ha belegondolunk… - Jesszusom, itt van!
Ő az új tulaj.
Mindig bírtam az irodáját. Ma már ritka az ilyen kilátás.
És hogy ilyen nagy! Azta!
Emlékszem, amikor bejött az irodába gyerekként. Az apjával.
És a lacrosse-ütőjével. Ide-oda ütögette azt a labdát.
Egy váza bánta.
Tényleg? Ez nem is rémlik.
Bocs, hogy nem tudtam korábban beugrani. Vagy visszahívni.
Szinte fel se tűnt.
De most kész vagyok itt rendet vágni.
Ötletelhetünk is egy sort. És kell pár prezi. Kaja?
- Most? - Nem alkalmas? Sok a dolga?
Dehogyis. Csak megkérek valakit, hogy foglaljon nekünk asztalt…
Jó az ebédlő.
Viszont van pár hívás, amit el kell intéznem.
Tíz perc múlva talizunk ott!
Amari!
Igen?
Van nálunk ebédlő?
- Van. - Tényleg?
Ebédlő?
Még azon az emeleten se járt soha.
Megint lefagyott.
Húsz perc múlva jövök.
Hali! Mi jót adnak?
Minden…
finom.
Tudja mit?
Mielőtt eszünk, gyorsan bemutatom pár srácnak.
Embernek. Pár embernek.
Nem akartam egyszerre magára szabadítani őket.
És tessék…
Itt van néhány tanácsadó, akiket felkértem az átszervezéshez.
A legjobb srácok. Emberek. A legjobb emberek.
Felmérik a szervezeti struktúrát,
az operatív stratégiát, a pénzügyi infrastruktúrát,
a digitális átállást, a felhasználói élményt, mindent.
Mindent?
Sandeep, beavatnád Ms. Priestlyt a tervekbe?
Hát persze. Sandeep Kapoor, harvardi MBA. De nem fontos.
Magunk között úgy hívjuk, Miranda, a piranha.
Kemény, mint egy piranha.
Csak az a probléma, hogy nem tud szabadon vadászni.
Azért vagyunk itt, hogy ráeresszük a prédákra.
A sírásók.
Nem. Mi? Üzleti tanácsadók.
Ezt mondtam.
Ránézésre a McKinsey-től.
Remek!
Bár hallanám őket!
Hát ez az.
Kér valaki fagyit?
- Tessék? - Itt az a legjobb.
Aggódom a fiatal generáció miatt.
Veszélyben van a jövőnk.
Egy órán keresztül tartott.
Ott ült Miranda, meg az a sok öltönyös alak.
Nem tudom, miben egyeztek meg.
Az értékes cikkeken fognak spórolni.
Miranda okos nő, oké?
Bármi lesz is, talál megoldást.
Tíz lépéssel mások előtt jár.
Értem, de végre volt rendes munkám,
és ez eléggé jó volt.
Tudom. Vágom.
- Muszáj beszélnünk. - Jaj!
- Jövök. Bocs! Mi van? - Oké.
Ugye azt mondtad, érdekelne,
miről beszéltek Jayék Mirandával.
Igen.
Ezt figyeld!
Mi ez?
Vettem fagyit, ledobtam a kanalat,
és a mobilommal felvettem mindent.
Jin!
- Bizony. - Annyira vagány vagy!
Igen, tudom.
A költségvetés alapján volna pár ötletünk a karcsúsításra.
Megmutatjuk a piacnak, és feltekerjük a profitot.
Beugrom hozzá…
Nem akarod tudni.
Akkor ne mondd el!
Csak vicceltem. Mi az? Mondjad!
Nigel, elvonások mindenhol.
A cikkírók mind repülnek.
A divatosztályról sokan.
Minden részleget érint.
Mindenkit, aki több mint öt éve van itt, elküldenek.
Sajnálom!
Logikus.
- És mit mondott Miranda? - Na?
Egy szót se szólt.
Nigel!
Tudod, mit gondolok?
Szerintem úgy jó a táska, ha keresztben van.
Ezt gondolom.
Oké.
Hagylak dolgozni.
Nem hiszem el, hogy már megint ez van. Egy újabb kiadványnak annyi.
- Sajnálom, Andy, ez szívás. - Szívás.
Azért várható volt, mindenhol ez van.
Gyógyszertáraknál, könyvesboltoknál.
Mindent megnyirbálnak és összevonnak.
De ez így nagyon nem oké.
Nem lehet, hogy kiszívjuk a lelket mindenből,
hogy utána letaroljuk, és újracsomagoljuk.
És mégis minek?
Azért ezzel megújulnak a dolgok. Én is kábé ezt csináltam az épülettel.
De Peter, ez az egész nem rólad szól.
És amúgy az újságírás fontosabb, mint a luxuslakások.
Ez igaz.
Sajnálom, csak…
baromira sokat segít ez a beszélgetés, köszönöm!
- Nem segít? - Nem.
Most elmegyek.
Az jó lesz.
Tudom, hogy mész Olaszországba,
de ha utána rám írnál, örülnék.
Ha lesz kedved.
Nem.
- Stuart! - Andy!
- Igen. - Jól van?
- Bemehetek? - Persze. Hogyne.
Nem számítottunk magára.
Bocsánat a zavarásért, de muszáj…
Vennie pár nagy levegőt?
Oké. Igen. Miranda?
Odafent…
Bátor.
Nem akarom zavarni, de beszéljünk!
- Rajta! - Csak…
Érdekelne, hogy van-e terve. Van valami titkos terve?
- Mint múltkor. - Mi?
Nem tud valakit felhívni?
Különben mindenki elveszíti a munkáját.
Miranda, mostanában minden szuper volt.
Jó újságírókat vettünk fel,
és lett eredménye.
Ez az állás reményt adott. Bízom a jövőben, a miénkben, az enyémben.
Kiolvasztok egy petesejtet.
Menjen haza!
- De… - Késő van.
Magának nem kell ilyesmivel foglalkoznia.
Semmi köze hozzá.
A MIRANDA PRIESTLY-ÉLETRAJZ VÁZLATA
Nigel, azt mondta, új hírek érkeztek odafentről.
Költségcsökkentés?
Igen, tehát Milánóval kapcsolatban:
John Legendet elengedjük.
Oda kéne szállíttatni a zongoráját. Túl sokba kerülne.
Úgyhogy nem lesz zene. Hacsak nem kérünk meg valakit.
Kizárt.
Kizárt. Nem bírom azt a nőt.
Az a címlapsztori…
kikészített.
Jó. Nem lesz zene. Semmi zene. A zene ugrott.
- Jó, felhívom. - Köszönöm!
Bevezettek még néhány új, mindenkire vonatkozó dolgot.
Az első az, hogy nem lesznek céges kocsik. Marad az Uber.
És ami a repülést illeti…
Köszöntöm önöket
a United Airlines 19-es számú, Milánóba tartó járatán.
Hamarosan felszolgáljuk a pezsgőt az első osztályon utazóknak.
A turistaosztály teljesen tele van,
ezért a kézipoggyászt helyezzék a fenti tárolókba,
a személyes tárgyaikat pedig az önök előtti ülés alá.
Kéne… Szerezzen valami italt!
Mi baja van Mirandának? Miért nyeli le ezt?
Elnézést!
Ms. Priestly kér a legjobb pezsgőből.
Sajnálom, de azt itt nem szolgálunk fel.
Viszont van nasidobozuk!
Kérjek egy nasidobozt?
Annyira gyönyörű!
Csak kapcsold be!
- Mindjárt. - Hogy tetszik?
- Ez az! Hú! - Hogy tetszik, Benji?
Mit csinálsz itt?
Csak leragadtam. Benji vesz Emilynek egy nyakláncot.
Nem lep meg.
Múlt héten egy Monet-t vett neki. Meg egy Klimtet.
- Tényleg? - Bizony.
Gyere!
- Mi? - Nem baj.
Csak írják a többihez!
Igen, a szobaszáma kéne.
Mami, Roark azt mondta, hogy menjünk el ekler fánkot enni,
de amúgy én találtam ki előbb.
Mit csinálunk, ha morcosak vagyunk?
- Szépen… Ez az, beszív. Bent tart. - Beszív. Bent tart.
És kifúj.
És ne feledd a tipitapit! Tipitapizd el a bajt!
- Ügyes vagy. Jobb lett? - Aha.
Jól van, picim. Szólnál apunak?
Puszi! Szeretlek!
- Mi van? - Frank!
Milánóban vagyok, és mint látod, a fülemen jön ki a gőz az idegtől.
Úgyhogy nem tudnál intézkedni?
Vegyél nekik fánkot!
- Innen nem tudok. - Én vagyok itt, úgyhogy…
A mögöttem felégetett hidak világítsák meg az utam!
Nem igaz!
Szia!
- Andy! - Ráérsz?
- Igen. - Oké.
Jaj!
Helló!
- Szia! - Már hajnal előtt fent vagyunk!
Sétáltam egyet. Te?
- Én? - Igen. Hova mész?
Comóba.
Cikket írok a borászatról.
Persze!
Az jó.
Este vacsi?
Tom Forddal eszünk.
- Pletyiparti? - Aha.
Oké. Jó. Majd írok.
- Jó. - Jó.
Gyere már!
Húzd fel! Nigel figyel!
Mi van? Rohadt élet!
Hát itt vagy!
Szia, szívem! Ne!
Bocs, csak köszönni akartam.
Mióta van itt házad?
Nekem?
Jézus!
- Nem tudom. - Semmire sem emlékszik.
Tényleg.
Ő nem kér, Massimo.
Te nem iszol?
Mostanában nem iszom vizet.
- Vízhiányos módszer. A víz méreg. - Dehogy!
- De, az. - Szóval…
vajon sikerülhet?
Attól függ.
- Ne már! - Mi van?
Bárkit meggyőzöl bármiről.
Ez igaz.
- Téged is meggyőztelek. - Hogy randizzunk.
Bizony.
Az a bazi sok fülszőr!
Istenem! Ne!
Borzasztó volt.
Ha láttál volna előtte!
Szőrös füllel.
- Kész dzsungel volt. - Igen.
- Vettem neki egy zizegő izét. - Egy zizegőt.
És egy fűnyírót a többihez.
Képzeld el: fűnyíróval a mellkasomon!
Legyen csak olyan, mint a kopaszbarack.
Bizony ám, totál csupasz.
Már jön is.
Leültetünk négy embert.
A könyvelőt, a cégvezetőt,
és a részlegek vezetőit.
Jay!
De csak gyorsan!
Ha gyorsan mondod, mondd!
Jay-Jay!
Lassan is jó.
- Nem látott meg? - Nem hinném.
Hát itt vagy!
- Szia! - Helló!
- Milyen volt a vacsi? - Csodás. És a tiéd?
A szobámba rendeltem.
Isteni a baccalà mantecatójuk.
- Nyami! Fincsi volt. - Nincs is olyanjuk.
Az velencei. Nem milánói.
- Én… - Mi folyik itt?
Mi? Nigel!
Kamuzol.
- Messziről kiszúrom. - Nem…
- Halljam! - Miranda!
- Jó reggelt! - Nem működik a csatja.
Mehetünk?
Komoly biztonsági intézkedések lesznek.
És felbéreltünk egy csapatot, hogy legyen protezione a műnél.
Emberek!
Gyorsan vegyük át, hogy fog kinézni a vacsora!
Meg az ülésrend.
U alakú asztalnál ülünk,
ott lesz a főhely, arra.
És majd valahol itt lesz a vége.
Kábé 40 vendéget várunk.
Fogjuk a márkák képviselőit, és összeültetjük őket.
Mit tud Az utolsó vacsoráról?
Nem túl sokat.
Megfesteni ezt a jelenetet, nem volt újdonság.
Találunk ugyanerről a témáról freskókat egész Európában,
de a többi festményen
általában glória látható a főalakon.
Azt mondják, Leonardo azt akarta ezzel üzenni,
hogy emberek vagyunk, senki sem tökéletes.
Tehát az emberek egyszerre jóravalók és esendők.
Elkerülhetetlen, hogy néha eláruljuk a másik bizalmát vagy csalódást okozzunk.
Bizony, már csak ilyenek vagyunk.
Nem igaz?
Oké. Ez az!
Mit keres itt Andy? Mit csinál itt?
- Mi az? - Miranda tudja.
- Tudja? - Tudja.
- Kikotyogtad? - Dehogy!
De hátborzongatóan egyértelmű, hogy tudja.
Az ég szerelmére!
Az ő érdekében tesszük,
de nem bírok titkolózni, mondjuk el neki!
- Nem. - De igen.
Várunk, amíg elrendeződik.
Koncentrálj!
Elmondjuk.
Méghozzá most rögtön.
Azt hiszem, hányni fogok.
Alig kapok levegőt. És meggyulladok.
Uramisten, uralkodj már magadon! Kérlek!
Az Emilyk.
Azt hittem, Amari az.
És végre hozza az Armanimat.
Lehet, hogy elrabolták?
Jay állta a lakosztályt.
Egy kicsit szűkös, de azért megleszek.
Miben segíthetek?
Oké. Miranda!
Az, amit Jay a Runwayjel tervez,
hogy kibelezi az egészet, hogy rá se lehessen ismerni,
megszünteti az én részlegemet, Nigeléket kirúgja…
Honnan tud erről?
Tudjuk, mit jelent a Runway most, és mit jelentett régen.
Gyakorlatilag olyan, mint egy vallás. És meg kell védeni.
Csak az a kérdés, hogy kinek van pénze megvenni.
Kiböknék végre?
- Benji megveszi a Runwayt. - Benji? Benji Barnes?
Az én Benjim ajánlatot tett Jay Ravitznak, és Jay örömmel elfogadta.
Maga is benne volt?
Azért csináljuk, hogy megvédjük a Runwayt és önt.
Addig lehet főszerkesztő, ameddig csak akar.
Bocsánat!
Voltak nézeteltéréseink,
de egyszerűen…
azt mégse hittem volna, hogy képes ilyen mértékű árulásra.
Árulásra? Nem. Mi megőrizzük a Runwayt, magának.
Nem. Miss Emily nem őriz meg semmit senkinek.
Dehogynem. Mi mást csinálna?
Emily!
Emily, mondd el neki!
Nem, Emily.
Inkább neki.
Miranda rátapintott.
Benji nekem veszi meg a Runwayt.
Hogy én vezethessem.
Miről beszélsz?
Mirandának megvolt a maga korszaka.
De már kifulladt.
Én lendületesebb vagyok. És fiatalabb.
Diktálom a divatot, nem kiszolgálom.
Miért csinálod ezt?
Tudja ő azt.
Fogalmam sincs.
Kigolyózott, nem igaz?
Ugyan már!
Elintézte, hogy felvegyenek a Diorhoz, hogy ne maradjak.
Miért csinálta ezt velem?
Ugyanazért, amiért egyáltalán nem való a Runway élére.
Mert igaz ugyan, hogy gyönyörű és intelligens,
de nem…
nincs meg magában az a plusz.
Sajnálom, maga nem egy látnoki vezető.
Csak egy eladó.
Ezt nem tudhatja.
Nem tud rólam semmit. Sosem érdekeltem.
Eleget tudok. És szerintem legbelül…
igazat ad nekem.
Ennyi.
Benji ügyvédei jelentkezni fognak.
A részletekkel.
Erről fogalmam se volt. Sajnálom!
De valamit tennem kellett.
A vacsorán ugye nem ez lesz magán?
Szia, mi újság?
Andy, a vázlat, amit küldtél! A főnököm imádja.
Maga a tökély.
Ha már beszélünk…
Az egész tökre ígéretes.
Küldök egy szerződéstervezetet.
És Andy, nem 50-ről.
Nem 100-ról.
Hanem 350-ről.
350-ről, basszus!
- Nem. - Nem?
Hogyhogy nem? Nem inkább hurrá?
Ez a könyv árthat Mirandának. És nem…
Ami nem baj, mert az a nő elviselhetetlen.
Ez azért nem ilyen egyszerű.
Szóval ilyen az, ha beüt a Stockholm-szindróma?
Visszahívhatlak később?
Kösz, hogy szóltál! Szia!
A Hold? Hiszen ott már jártunk!
Mások meg a Marsra akarnak eljutni.
De minek?
Menjünk ahhoz a nagy, sárga csillaghoz, a Naphoz!
Még senki se járt ott, pedig mióta nézzük!
Építek egy rakétát, az Ikaroszt.
Ő közel repült a Naphoz.
- Tényleg. - Pórul is járt.
De nem ez a lényeg, szívem.
Ironikus.
- Nem… - Mit fészkelődsz?
Mint valami bolhás macska.
- Ez bók volt? - Nem.
- Egy pillanat! - Csak nem…
Nem tudom. Kiderítem.
Elnézést!
Kész vagyok bejelenteni.
Ha magának megfelel.
Még nem végleges.
Egyeztetjük a részleteket.
Értem.
Annyira nagylelkű, amit Emilyért tesz!
Emilynek sok terve van.
De remélem, néhány runwayes hagyomány azért mégis megmarad.
Ki tudja?
Olyan gyorsan változik a világ, hogy néha még én sem értem.
Úgyhogy a hagyományok…
Szerintem eljön a nap, talán hamar,
amikor a Runwaynek nem kellenek modellek, helyszínek és tervezők sem.
Az egész AI lesz.
Azért valami biztos megmarad.
Például a törekvés a szépségre, a művészire.
A legjobbra, amit emberként elérhetünk. Talán.
Talán.
De…
nézzen körül itt!
Ez egy régi város, ami egykor
egy hatalmas birodalom része volt.
De a múlt csak apró nyomokban maradt fenn.
A világ a változásról szól. Ezt nem értik az emberek.
A jövő utat tör magának, mint…
mint a láva Pompeiiben.
Annyi a feladatunk, hogy ne álljunk az útjába.
Egyszer úgyis eltipor mindnyájunkat.
És talán így kell lennie.
Talán.
Elnézést!
Szia!
Hát itt vagy!
Igen, és bocs.
Tudhattam volna, hogy a koppenhágai gépek mindig késnek.
Mi a baj?
Miből fogom tudni, hogy ennyi volt?
Tudni fogod.
És ha leköszönök?
Mi lesz?
Mim marad?
Hogy mid marad?
Például az ikrek.
Meg egy rémesen neveletlen kutya.
Majd mesélek.
És…
én is.
Biztos?
Persze.
Igen.
Az tuti.
De ami most van…
Ne dönts el semmit az alapján, amit most érzel!
Inkább gondolj a holnapra!
Felébredsz, iszol egy eszpresszót,
kinézel az ablakon, látod a nyüzsgő Milánót,
és kitalálod, mit akarsz csinálni.
Gyerünk!
Öltözzön, dolgunk van.
Nem is nekünk, magának.
Én bemutatókra megyek, maga pedig telefonálgat.
Egy csomó embert kellene zaklatnia.
Megmondom, mit csináljon.
Ébressze fel!
Felébresztheti.
Megéri. Még hálás lesz.
Visszahívom. Ébressze fel!
De ez jó hír. Ketyeg az óra.
Megadja a számát?
Meg tudná mondani.
Az én főnököm durvább.
Muszáj beszélnünk.
Amint lehet.
Hiába hívom.
Felébresztené?
Rengeteg kávét ittam, igen.
Miranda!
Andrea itt van már?
Megpróbálná megint?
Nem majd valamikor, most rögtön.
Hát nem érti?
Elnézést!
Lassan idő van.
Andrea jelentkezett már?
Még nem.
- Merre menjek? - Erre.
Gaga!
Meglepett, amikor megkerestek.
Tényleg?
Miért?
Mert maga nem kedvel.
Ne butáskodjon!
Magát imádja a fél világ.
És hálásak vagyunk, hogy vállalja a felkérést.
Naná, hogy vállalom.
Nigel azt mondta, különben többé nem kerülök a címlapra.
Tényleg ezt mondta?
Nem vallana rá.
Nem.
Igaza van.
Inkább valaki másra vall, nem?
Mehetünk átöltözni.
Mennem kell.
Szorítok.
Viszlát!
Ki engedte be ide?
Világos, igen.
De ha…
Tényleg?
Szuper! Köszönöm!
Köszönöm, szólok neki.
Köszönöm, szuper!
Ráment a napom,
és a mobilszámlám horror lesz, de…
sikerült.
Bejött a terve.
Egész biztos?
Igen, de most kell indulnunk, ha megyünk.
- Most? - Szóval megyünk? Csináljuk?
Csak az a gond, hogy én vagyok az est házigazdája.
Én tartom a nyitóbeszédet.
Van más, aki megtarthatja.
Aki beszélhet a Runway nevében,
és ugyanolyan jól képviselheti, mint maga.
Ki?
Ő nem akar…
Sosem szeretett…
Arról tudnék, ha szeretne…
Ha erre vágyna.
Megoldható? Csak gyorsan!
Nem törődtem eléggé magával?
Tessék?
Manapság mindenki kiabál, panaszkodik,
nyafog és mindent elszúr, aztán titkolózik…
de itt van maga.
Maga mindig itt volt.
Igen. Hát…
És megint maga az, aki tud rajtam segíteni.
Értem.
Ugyanis elmegyek. Most rögtön.
És magának kell képviselnie minket helyettem.
Nem. Azt nem lehet.
- Miért? Hiszen zseniális. - Nem lehet… Ez nem igaz.
Dehogynem.
Ráadásul maga írta a beszédet.
Biztos tudja.
Kérem, Nigel!
Rendben. Jól van.
Köszönöm!
Nahát!
Ma este hadd mondjam el önöknek, hogy mi köti össze
a Runwayt és Olaszországot.
És hogyan törekszik a Runway folyamatosan a kiválóságra és a páratlanságra.
Abban a világban, amit úgy szeretünk.
És amit úgy neveznek, la moda.
Ez nem pénzkérdés.
És nem is az ár kérdése.
Szerintem bomba üzletet csinálok.
Kapok egy magazint,
de egy kreatív elmét is, ami hihetetlen dolgokra képes.
Eszembe jutott valami.
Szólj, ha túlzás,
de az első számban
a címlaplánynak felkérhetnénk…
Egy oroszlánszelídítőt? Egy bűvész segédjét?
- Egy légtornászt! - Cirkuszban dolgozol?
Nem. Engem. Magamra gondoltam.
Értem!
Zseniális.
Igen.
Hát ez az!
Példakép vagyok.
És a legtöbb példakép nem túl filigrán.
- Igaz. - Testesebbek.
Felhívom a PR-osomat.
Kiadunk egy közleményt, tout de suite.
- Te leszel a címlaplány. - Már megint hívnak.
Mi az, Brad?
Mivel álltak elő?
Mennyi kápé?
Üzletrész?
Szindikált hitel?
- Komoly anyag lenne. - Jó.
Oké.
Benne vagyok.
A kreatív részét bízd rám!
Egy fekete-fehér sorozat.
Nem akarom.
- Miért? - Régimódi.
Elegáns, nosztalgikus.
Mondom, mi van.
Próbáltam szabadulni az Elias-Clarke-tól, de apa nem hagyta.
Szentimentális volt.
De most kaptam egy váratlan ajánlatot,
és elfogadtam.
- Nem értem… - Mi?
Azt mondod, eladtad a Runwayt valaki másnak?
Eladtam az egész Elias-Clarke-ot a Runwayjel együtt valaki másnak.
Az nem lehet.
Bocs, srácok!
Emberek.
- Ne. Várjunk… - Talán nem is baj.
- Várjunk… - Ne legyél dühös!
Várjunk!
- Nem szeretem, ha dühös vagy. - Hogy hagyhattad?
Ki csinálta ezt velem? Ki volt?
Teljesen megbízom magában.
- Helló! - Miranda!
Főszerkesztőként és globális tartalomfelelősként
minden a rendelkezésére áll.
Mutassa meg, mire képes!
Megmutatjuk.
Igen.
Vajon tényleg nem szól bele?
Hallotta. Ránk bízza. Egyelőre.
Köszönettel tartozom.
Felnyitotta a szemem. Meglepett.
Írja meg azt a könyvet!
Háromszázötvenezer, az nem piskóta.
Hogy honnan tudom? Andy!
Az emberek örömmel megsúgják az ilyet.
Örömmel.
Tényleg írja csak meg!
Legyen benne sok zaftos részlet!
Hogy milyen türelmetlen vagyok.
Keménykezű és felfuvalkodott.
És hogy…
lemaradtam a saját gyerekeim életéről.
És…
Írjon meg mindent!
Tudja meg mindenki!
Tudják csak meg, hogy mi az ára.
De úgy szeretek dolgozni!
De tényleg. Maga nem?
Ugye? Imádom.
Ha jól megírja azt a könyvet,
akkor talán szerezhet még nekem pár évet a csúcson.
Nem teszem ezt magával, Miranda.
Már nem akarom.
Miért nem? Mert egy csapat vagyunk?
Oké, legyen.
Mesélje be magának, hogy meg akart menteni.
Jó kis történet.
És jól el is tudja adni. De igazából magát akarta megmenteni.
Az Elias-Clarke az utolsó deszkadarab, ami a Titanic mellett sodródik.
És most még mindkettőnknek van rajta hely.
De…
Lehet, hogy így van.
Talán saját magamat akartam megmenteni.
De azért dolgozhatunk együtt.
Nincs is más választásunk.
Jézusom!
Figyu, köszönjük, nagyon kedves, de Grace-nek nincs ilyenre szüksége.
Szüksége nincs rá, de ki ne örülne egy szép ajándéknak?
Egy Valentino? Anyám!
Ugye tetszik?
- Úgy szeretsz! - Szeretlek.
- Köszönöm! - Nincs mit!
Mesélj, felhívtad Petert?
Nem.
Félek, hogy valami rosszat mondanék.
Andy, menj el hozzá! Mondj valami rosszat!
Ez benne van.
Várj!
Ez az „örülök, hogy látlak”.
- Olaszul? - Igen, ez olasz volt.
Hát, sono… én is örülök, hogy látlak olaszul.
Figyelj…
nem volt tökéletes a kezdet.
És a lezárás sem volt valami tökéletes.
De lehet, hogy ez csak azt jelenti, hogy nem vagyunk tökéletesek.
És lehet, hogy lehetnénk így együtt nem tökéletesek.
Tök jó lenne.
- Helló ismét! - Helló ismét!
Szia!
- Jó a hajad. - Köszönöm.
Tudom, elszúrtam. Csúnyán.
Semmi baj.
Tényleg?
Bárkivel előfordulhat.
Nyilván jólesik ezt hallani,
habár azért meglep, hogy feladod értem a te híres elveidet…
Hát, néha nincs mit tenni.
Milyen a Coachnál?
Igazából egész jó. Tényleg.
Rendben van.
A másik helyen folyton cikiztek a franciám miatt.
Már elegem volt.
Tudod, hogy felhívtalak?
Igen, tudom, ezért vagyunk most itt.
Amikor elmentél a Runwaytől,
felhívtalak.
- Felhívtál? - Igen.
Várjunk!
Emlékszem, mert megnyomódott a zsebedben.
Istenem!
Nem. Szerettem volna, hogy mi ketten…
Hogy barátnők legyünk.
- Nem kell ez az arc! - Na ne!
- Hagyjuk… - A barátnőm akartál lenni?
De erről már lecsúsztam, nem?
- Miért? - Mert persona non grata lettem.
Azért.
Nálam nem.
És hidd el nekem,
kapsz még egy esélyt, és akkor az lehetsz, aki csak szeretnél.
Nem vagyok benne biztos. Benji szakított velem.
És rohadtul nehéz lesz még egy ilyen támogatót találni.
Nem kell sem ő, sem egy divatcég, sem más támogató, semmi.
Neked nem kell… Te így is… fantasztikus vagy.
Ez igazán kedves bók volt.
Jól van.
Barátnők?
Nem fogom meg a kezed, de igen, lehetünk.
Okés.
Mi bajod van a szemöldökömmel?
Figyelj, nem a világvége.
De elviszlek valahova, és ott teljesen újjászületsz.
- Jó. - Jó?
- Köszönjük szépen! - Szerintem ez…
A miénk. Én rendeltem.
Ne izélj! Csak egy kis előétel.
Ha együtt esszük, nem számít a szénhidrát.
Ezt már hallottam.
Jin, ne csináld! Már szerkesztőhelyettes vagy.
Ugyanazt rendeltem, hogy olyan legyek, mint te.
Köszönöm! Ez a ruha…
Gaultier. Használtan. Áron alul hirdették. Jackpot!
- Megkaptad… - Igen. Már írom a költségvetést.
Ez tök jó. Te és én együtt jó sokáig. A sors újra összehozott minket.
Igen, így van.
A sors és néhány jól időzített SMS Jay Ravitznak.
A szíves ajánlásommal, persze.
Egész idáig azt hitted, csak úgy az öledbe pottyant ez az állás?
Gyere!
Te kis naiv!
Jó csapat vagyunk.
Íme az utolsó akta az első számú asszisztensnek.
Vagyis nekem. Köszönöm!
Gratula az előléptetéshez, Amari!
Köszönöm! Megérdemeltem, igaz?
Az biztos.
- Neked is gratula! - Köszi!
- Szia! - Miranda Priestly irodája.
A jövő havi címlapsztori. Kinyomtatva.
- Köszönöm! - Nincs mit.
Még valami?
Most nincs.
Hess!
Magyar szöveg: Gáspár Bence